og fragment af to bogstaver, som var indlagt mellem denne 

 nederdel og ovre fragment, er abenbart af en anden sten. 

 Pa det lille fragment laengere oppe tilhoire sees kun to bog- 

 staver med skilletegn imellem. 



Ved professor Bttgges hj gel]) er jeg istand til at foresla 

 folgende restitution af de to forste vers: 



Hie nobilis proles Paulus jacet (cuiqve?) probatus 

 qvem tegit haec moles, tibi sit rex cselice gratns. 

 Hvilket vilde blive at oversale: 



H> r Jii/j/rr Pa/, i'.n "■, I <■!/}, i manri. wjtct of anhver, han,hvem 

 </orn<: sttM i/«];ker; han tvrre Din k"~'>', hiiinia/.-b'. Ivnge. 



Pa stenens overflade er afbildet en ridder i fuld vaben- 

 dragt; af de levnede stykker sees, at han pa benene har ring- 

 panser og derudenpa sporer; forovrigt har han kjortel udenpa 

 sin brynjeklsedning; ved hans venstre side hsenger hans sva?rd- 

 skede; foran den holder han skjoldet, der som vabenmaerke 

 har to kroner over en lilje. To sma lignende vabfii^kji >L1«- 

 kan af de fundne fragmenter af stenens overdel sluttes at 

 have vaeret indhuggedt; pa ln-ggc sidt-r af hans hoved; hvad 

 man ser inderst pa tragnu'iitet tilhoire, er maske en del af 

 hans hjelm. 



Dette vaben fortes i slutningen af det 14de arhundivdt> 

 af rigsrad Thorald Sigurdssen, hvis segl er bevaret under et 

 brev fra 1389 (Dipl. Norv. IIT, no. 484). Han ntevnes forovrigt 

 oftere i denne tid, sidste gang som rigsrad ved rigsmodet i 

 Kalmar i 1397. Det samme vaben, dog kun med en krone over 

 liljen, fores 100 ar tidligere af ridder Audun Vigleiksson, der 

 oftere nsevnes mellem arene 1297 og 1303. 1 Den ridder Pal, 

 hvorover denne ligsten dsekkede, kendes forovrigt ikke; den 

 n^vnte ridder Audun Vigleiksson, pa Lyng i Vserdalen, har 

 dog rimeligt nok havt en sen eller efterkommer ved navn 

 Pal; Auduns svigerfader bar nemlig dette navn {Munch, Det 

 norske Folks Historie, Unionsperioden, I, p. 405). Til be- 



i Velvillig meddelt af'hr. arkivfuldmeegtig Hmtfeldt-Kaas 



