Svensk Botanisk Tidskrift. 1917. Bd 11, n. 1. 



NÅGRA SYNPUNKTER PÅ DEN SYNEKOLO 

 GISKA VEGETATIONSBESKRIFNINGENS 

 TERMINOLOGI OCH METODIK 



A F 



G. EINAR DU RIETZ 



För livar och en, som sysslat med den ekologiska växtgeografiens 

 viktigaste primäruppgift, den synekologiska vegetationsbeskrifningen 

 eller beskrifningen af de växtsamhällen, som sammansätta ett om- 

 rådes vegetation, har det säkerligen kommit en tidpunkt, då han 

 känt ett oemotståndligt behof att för sig själf och för andra i grund 

 klargöra såväl de begrepp, med hvilka han rör sig, som de prin- 

 ciper, efter hvilka han arbetar. Framför allt under de sista åren 

 har också en hel litteratur vuxit upp om dessa frågor. Senast har 

 G. Samuelsson (1916, II) under titeln »Om den ekologiska växtgeo- 

 grafiens enheter» publicerat en sammanfattande öfversikt, hvilken 

 nog i hufvudsak torde kunna anses uttrycka de svenska växtgeo- 

 grafernas nuvarande ståndpunkt. 



Under de undersökningar af vegetationen vid våra kuster, hvar- 

 med jag under de tre senaste åren varit sysselsatt, har det emeller- 

 tid allt tydligare blifvit klart för mig, att den metodik för vegetations- 

 beskrifningen, som användes af Samuelsson och andra växtgeografer 

 med alpina arbetsområden, ej med fördel kan tillämpas på hafs- 

 kusternas vegetation. Orsakerna härtill skall jag i det följande för- 

 söka närmare klargöra. Jag har emellertid till följd därav sett mig 

 nödsakad att vid mina undersökningar använda mig af en termi- 

 nologi och en metodik, som i åtskilliga afseenden skilja sig från 

 dem, som komma till uttryck i Samuelssons uppsats. Det hade ur- 

 sprungligen varit min afsikt att först i den större vegetationsmono- 

 grafi, som skulle bli det första synliga resultatet af mina nyss- 

 nämnda undersökningar, närmare utveckla min ståndpunkt till 

 dessa frågor. Men då dessa synas bli allt mera aktuella för de 

 svenska botanisterna och jag tills vidare måst ännu en tid upp- 



