skjuta publicerandet av nyssnämnda monografi, har jag ansett lämp- 

 ligast att redan nu i en kortare uppsats framlägga mina synpunkter 

 på den synekologiska vegetationsbeskrifningens terminologi och 

 metodik. I det följande kommer jag att ett för ett genomgå och 

 definiera de synekologiska grundbegreppen, så som de af mig upp- 

 fattas. I de af Samuelsson behandlade frågor, i hvilka jag väsent- 

 ligen ansluter mig till hans åskådning, kommer jag gifvetvis att så 

 vidt möjligt inskränka mig till att hänvisa till hans uttalanden. 



Ståndort och bestånd. 



Ståndort är sammanfattningen af alla på en viss geo- 

 grafiskt bestämd lokal verkande ekologiska faktorer 

 (Flahault och Schröter 1910 p. 24, W armin g och Grebner 1915 

 p. 306, Samuelsson 1916, II p. 350). 



Bestånd är den på en gifven lokal förefintliga vegeta- 

 tionen (Samuelsson 1916, II p. 350). 



Till den utredning af dessa båda begrepps historia och använd- 

 ning, som Samuelsson lämnat, ansluter jag mig i alla delar, hvarför 

 jag här ej behöfver närmare ingå på desamma. 



Association. 



Association är en sammanfattning af de till sin floris- 

 tiska sammansättning väsentligen öfveren sstämmande, i 

 möjligaste mån enhetliga bestånden (Samuelsson 1916, II p. 

 352, i hufvudsak). 



Som Samuelsson framhåller, kan associationsbegreppet i viss mån 

 anses motsvara systematikens artbegrepp ; det hvilar lika väl som 

 detta på en teoretisk abstraktion och är lika tänjbart som detta. 

 Bestånden kunna å sin sida jämställas med de i naturen upp- 

 trädande växtindividen, sedda från systematisk synpunkt. Liksom 

 systematikens artbegrepp af olika författare uppfattas på rätt olika 

 sätt, är detta i minst lika hög grad fallet med associationsbegreppet. 

 Några ha ett synnerligen vidt associationsbegrepp, andra ett trängre. 

 Liksom artbegreppet äfven hos en och samma författare ej kan 

 anses fullt likvärdigt inom hela systemet, lika litet bör man inom 

 synekologien ha någon fordran på likvärdighet för alla associationer. 

 Liksom vissa släkten äro mera »kritiska» än andra och därför i 

 behof af en finare artuppdelning, likaväl kunna vissa associations- 

 grupper (formationer) vara mera kritiska än andra och därför fordra 

 en finare uppdelning. Och likaväl som inom systematiken böra 



