54 



teral detsamma. Endast växttäckets sammansättning, ej på minsta 

 sätt ståndortens karaktär får inverka på associationsindelningen. 

 Och att, såsom ofta sker äfven hos de nyss citerade författarna, 

 sammanföra tloristiskt helt olika bestånd till samma association, 

 endast därför att man ej kan upptäcka någon olikhet i deras stånd- 

 ortsbetingelser, måste naturligtvis anses stridande mot de strängt 

 induktiva principerna. Utredandet af de h varje association be- 

 tingande ståndorternas egenskaper måste naturligtvis betecknas som 

 en af den synekologiska vegetationsbeskrifningens viktigaste upp- 

 gifter; men man måste noga akta sig för att gå vetenskapen i för- 

 väg och låta sin uppfattning af ståndorternas karaktär inverka på 

 sin begränsning af associationerna. Ståndorternas karaktär måste 

 vid en vegetationsbeskrifning alltid förutsättas som något från början 

 okänt. 



Många af de moderna växtgeograferna, t. ex. Zuricherskolan. 

 Warming och Gr.ebner (1915) m. fl. använda vid associationernas 

 benämning suffixet -etum, hvilket tillfogas efter den för associatio- 

 nen mest karakteristiska artens släktnamn, vanligen med tillägg 

 äfven af artnamnet i genitiv, t. ex. Callunetum, Caricetum elatcv etc. 

 Vill man sedan ytterligare karaktärisera associationen, sker detta 

 genom en adjektivbestämning, t. ex. Pinetum cembrcv vacciniosum 

 (Rubel 1913 p. 867). Denna princip för associationsbenämningen, 

 vilken infördes redan af Schouw (1822), användes t. ex. af Hult 

 (1881) och har sedan i vårt land använts bl. a. af Sernander (isyn- 

 nerhet i hans äldre arbeten). Under de senaste åren synas emel- 

 lertid de svenska växtgeograferna i allmänhet ha öfvergifvit denna 

 nomenklaturprincip, och i de moderna växtgeografiska arbetena af 

 svenska författare finna vi vanligen associationsnamnen bildade ge- 

 nom en sammanställning af formationsnamnet med namnet på den 

 för associationen mest karaktäristiska arten, t. ex Carex chordorrhiza- 

 Niedermoor (Fries 1913 p. 132), Anthoxanthum-Wiese, Gnaphalinm 

 supinum-reiche Moosheide (Samuelsson 1916, I p. 57). Eller också 

 bildas associationsnamnet genom en adjektivbestämning och till- 

 läggandet af ordet association, t ex. Lebermoosreiche Anthelia nivalis- 

 association (Fries 1913 p. 120). Liknande benämningsprinciper an- 

 vändas äfven af Cajander (1913) i hans bearbetning af Finlands 

 myrar och i vissa fall af Sernander (t. ex. Sernander 1910, von 

 Post och Sernander 1910). Andra nordiska växtgeografer, t. ex. 

 Melin (1913) och Häyrén (1914), bilda associationsnamnet helt enkelt 

 genom sammanställning af ordet association med namnet på en 



