14 



groddplantor. Bestånden voro således ganska enhetliga, alla indi- 

 viden befunno sig i samma fas. I midten af oktober voro plan- 

 torna gulnade eller alldeles afdöda. Nya groddplantor funnos icke 

 då och visade sig icke heller längre fram på senhösten. Kontroll- 

 försök, verkställda i boningsrum vid 12 — 15 graders temperatur, 

 visade att sista generationens frön grodde mycket trögt. På flera 

 veckor utvecklades blott från ett frö en hufvudrot till ett par milli- 

 meters längd. På fritt land utsådda frön gåfvo under hösten ej 

 upphof till några groddplantor. Detta kan förefalla egendomligt, 

 då Visbytraktens milda höstar eljes framkalla en rik ogräsflora 

 mot årets slut. Men föregående erfarenhet har visat, att blott ett 

 fåtal arters frön börja gro på senhösten, under det däremot mera 

 försigkomna groddplantor tillväxa afsevärdt långt in i december 

 (K. Johansson, anf. st. p. 46). 



Taga vi nu en kort öfverblick öfver förloppet, linna vi, att utveck- 

 lingen på den obrukade åkern gestaltade sig så: på våren och för- 

 sommaren en generation af vinterannuella individ (möjligen med 

 inblandade tidigt groende sommarannuella); efter c:a en månads 

 afbrott en oblandad sommarannuell generation, som afslutades 

 med fruktsättning. Som jorden legat orörd, är det fullt säkert, alt 

 den senare generationen härledde sig från den närmast föregående 

 vinterannuella och ej från frön, som hvilat öfver sedan hösten. 

 Om sådana ogrodda frön funnits kvar på våren, ha de då också 

 grott och gifvit upphof till m. e. m. småväxta individ bland de i 

 allmänhet greniga vinterannuella. Vi ha således här ett upplysande 

 exempel på en s. k. efemär växts utveckling i stor skala under en 

 vegetationsperiod: en fullständig sommarannuell generation upp- 

 kommen af under samma vegetationsperiod mognadt frö, eller möj- 

 ligen för somliga individ två successiva sommarannuella generatio- 

 ner, nämligen i fall en del af förra årets frön ej grott på hösten 

 utan först följande vår. 



Att två generationer af s. k. efemära arter ej lätt uppstå under 

 samma sommar, visa för öfrigt några odlingsförsök med Stellaria 

 media. Frön af årets skörd (från vinterannuella individ) utsåddes 

 i trädgårdsland den 8 /e 1902. Under följande höst uppkommo på 

 platsen blott ett par plantor, hvilka antagligen härstammade från 

 de utsådda fröna; de hunno emellertid icke till blomning det året. 

 Alltså ernåddes ej fullt två successiva generationer. — På ett nytt, 

 ogräsfritt trädgårdsland utsåddes i början af juli 1910 (före regn- 

 periodens början) frön af samma art. Inga groddplantor fram- 



