62 



gande till olika växtgrupper torde för öfrigt hans arbete stå utan 

 jämförelse främst bland de hittills publicerade vegetationsbeskrif- 

 ningarna. — Cajander (1913) har i sin i mångt och mycket förträft- 

 liga bearbetning af Finlands myrar vid behandlingen af vissa mosaik- 

 artade högmosstyper måst tillgripa benämningen »Kombinationen», 

 t. ex. »Kombinationen von Weissmoor und Reisermoor, Hochflächen 

 — Heidekrautmoore» (p. 168). Dessa »Kombinationen», hvilka na- 

 turligtvis fullständigt motsvara mina formationskomplextyper, tycks 

 han emellertid betrakta som associationer, inom hvilka han dock 

 som skilda enheter beskrifver t. ex. »das Heidemoor» och »das 

 Kolkmoor». Samuelsson (1916, II p. 357) betraktar däremot tufvorna 

 i en högmosse som en och höljorna emellan dem som en annan 

 association. Vid en beskrifning af ett myrområde skulle han så- 

 lunda, om han följde de af honom i öfrigt använda principerna, i 

 extremaste fall komma att behandla tufvornas associationer bland 

 t. ex. hedarna och höljornas bland kärren. Men hur ginge det då 

 med det naturligtvis högst intima såväl fysiognomiska som ekolo- 

 giska sammanhanget mellan dessa associationer? 



Behofvet af att för dylika mosaikartade vegetationssammanslut- 

 ningar införa en bestämt definierad terminologi torde redan af de 

 nu framdragna exemplen framstå i en ganska klar dager. Jag vill 

 emellertid ytterligare anföra några liknande fall. 



På en ö i ett af de yttre skärgårdsområdena vid Östersjön kom- 

 mer i de llesta fall vegetationens hufvudmassa att utgöras af en 

 mer eller mindre gles och lågväxt hällmarksskog med trädvegetation 

 af tall eller björk. Granska vi närmare en dylik hällmarksskog, 

 Unna vi, att den består af en ytterst invecklad mosaik af de fysiog- 

 nomiskt mest olika associationer. Så täckas t. ex. de stora hällarna 

 af rena skorplafassociationer, på fuktigare ytor kanske ersatta af 

 mossassociationer. Små jordfyllda springor kunna vara bevuxna 

 med rena busklafassociationer af t. ex. Cla dina- arter, som där jorden 

 blir djupare ersättas antingen af gräshedsassociationer, t. ex. Aira 

 //exuosa-association, eller af rishedsassociationer, t. ex. Empetrum- 

 eller Ca//«/?a-association. I djupare sänkor, där markbeskaffenheten 

 möjliggör uppkomsten af trädvegetation, få vi små skogsbestånd af 

 t. ex. Betula verrucosa med Vaccinium vitis idcea i fältskiktet, en 

 Betula-Vacc. vitis zctoi-association Och i atloppslösa fördjupningar 

 få vi associationer, tillhörande kärrens eller mossarnas formationer. 

 Vi tänka oss nu också, att det på samma ö förekommer t. ex. 

 maritima örtbackar, små glesa löfängsområden, m. fl. formations- 



