63 



komplex, hvart och ett likaledes innehållande en hel del vidt skilda 

 associationstyper. I de förra kunna ingå såväl ängsassociationer 

 som små törnsnår, rishedsfragment, kärr samt skorplaf- och moss- 

 associationer på block och hällar. Och i de senare tillkomma dess- 

 utom ängsartade skogsassociationer. Enligt den fysiognomiskt- 

 systematiska metoden skulle nu vid beskrifningen af en dylik ös 

 vegetation de olika associationerna utplockas ur sin naturliga om- 

 gifning och sammanfogas till mer eller mindre artificiella grupper. 

 Skorplafassociationerna ur alla formationskomplexen skulle behand- 

 las för sig, lafheds-, risheds-, ängs- och skogsassociationerna livar 

 för sig, oberoende af det formationskomplex, i hvilket de uppträda. 

 Men i så fall skulle det omöjligt kunna undvikas, att totalbilden af 

 de för vegetationens fysiognomi i stort så oändligt viktiga forma- 

 tionskomplexen ginge ohjälpligt förlorad. — Man skulle nu kunna 

 tänka sig den möjligheten, att först beskrifva de olika associatio- 

 nerna, ordnade efter fysiognomiskt systematiska principer och där- 

 efter ge en skildring af de i naturen uppträdande sammanslut- 

 ningarna, d. v. s. formationskomplexen. Detla förfarande skulle 

 emellertid bli behäftat bland annat med den olägenheten, att det i 

 många fall skulle bli synnerligen svårt att klargöra de olika asso- 

 ciationernas ekologiska betingelser, då de behandlades lösryckta ur 

 sin naturliga omgifning och ur sitt ömsesidiga beroende af hvar- 

 andra. Jag vill därför som min bestämda åsikt uttala, att man vid 

 en vegetationsbeskrifning erhåller det ur alla synpunkter riktigaste 

 och öfverskädligaste resultatet därigenom, att man indelar vegeta- 

 tionen i de i naturen uppträdande formationskomplextyperna och 

 inom hvar och en af dessa beskrifver de ingående associatio- 

 nerna, grupperade efter sin fysiognomiska släktskap, d. v. s. efter 

 de formationer de tillhöra. Sedan är det ju intet som hindrar, att 

 man, om man så vill, i en fysiognomiskt-systematiskt ordnad öfver- 

 sikt sammanställer alla områdets associationer, oberoende af forma- 

 tionskomplexen, liksom man ju vanligen sammanställer en syste- 

 matisk förteckning öfver de ingående arterna. 



Isynnerhet vid behandlingen af flerskiktiga växtsamhällen kan det 

 ofta vara mycket svårt att afgöra, hvar man bör sätta gränsen mel 

 lan formationskomplex och association. Min ställning till denna 

 fråga torde lättast klargöras genom ett par exempel. Betrakta vi 

 det af Fries (1913 p. 63, fig. 22) beskrifna och afbildade växtsam- 

 hälle, som han kallar » Flechtenreiche Betula nana- Gebuschasso- 

 ciation», framgår redan genom en blick på det af honom medde- 



