64 



lade fotografiet, att vi här ha att göra med ett typiskt formations- 

 komplex af två helt olika, till en högst regelbunden mosaik sam- 

 manfogade associationer. Som Samuelsson (1916, II p. 361) fram- 

 håller, består ett dylikt formationskomplex dels af en mossrikare 

 Betula nana- association och dels af en vanligen Empetrum-rik laf- 

 hed mellan busksnåren. Sammalunda är förhållandet med så godt 

 som alla de glesa lafbjörkskogarna och busksamhällena i regio 

 subalpina. De förra bestå dels af små björkskogsfläckar med mera 

 mossrikt bottenskikt och Mijrtillus och dylikt i fältskikten, dels af 

 torra lafhedar utan skogsskikt, men med Empetrnm och dylika mera 

 xerofila arter i fältskikten. Att sammanföra dessa så fullkomligt 

 olika beståndstyper till en association kan ju omöjligt förenas med 

 definitionen på detta begrepp. Att detta likafullt så gott som alltid 

 skett torde väl närmast bero på den instinktiva motvilja, som en 

 växtgeograf väl knappast kan undgå att känna mot ett isärflyttande 

 af dessa så intimt förenade och af hvarandra beroende associationer 

 till helt olika grupper i associationssystemet. 



Tänka vi oss nu en af dessa glesa fjällbjörkskogar bli tätare, så 

 att björkkronorna komma att bilda ett slutet eller i det närmaste 

 slutet skogsskikt, så kommer frågan i ett helt annat läge. Natur- 

 ligtvis kunna vi äfven här under de glesare delarna af skogsskiktet 

 få en vida mer xerofil och lafrik vegetation än på de starkare be- 

 skuggade fläckarna närmast björkstammarna. Och såge vi endast 

 på fält- och bottenskikten, skulle vi kanske även här i många fall 

 vilja urskilja flera associationer. Men här är skogsskiktet samman- 

 hängande, och ville vi här urskilja de glesare partierna som en 

 egen association, skulle vi få ett skogsskikt, som hängde fritt i 

 luften, vilket ju måste betecknas som tämligen onaturligt. En upp- 

 delning faller sålunda i dylika fall på sin egen orimlighet, och 

 gränsen mellan formationskomplex och association bör dragas un- 

 gefär där skogsskiktet blir sammanhängande. Givetvis äro dylika 

 associationer ofta ganska sammansatta växtsamhällen, inom hvilka 

 man i fältskikten ofta kan bli tvungen att urskilja och beskriva en 

 hel del olika facies. 



Ett annat exempel på svårigheten att draga gränsen mellan for- 

 mationskomplex och association lämnar en rished, där rismattan ej 

 är sammanhängande, utan risfläckarna åtskiljas af fläckar af ren 

 busklafhed, t. ex. en C/ac/zna-association. Här ha vi tydligen att 

 göra med ett typiskt formationskomplex. Men om vi nu tänka oss, 

 att rismattan blir mera sammanhängande, gärna samtidigt därmed 



