Likaledes på måfå citerar jag två arbeten angående andra världs- 

 delars algvegetation, det första af den främste kännaren af Syd- 

 amerikas antarktiska hafsalger, SköttSberg, om densamma; det 

 andra utgifvet från en naturvetenskaplig hafsstalion - — Puget 

 Sound Marine Station — vid Nordamerikas västkust. 



Ar 190(3 p. 253 säger Skoitsberg: 



»According to my observations 011 Antarctic alga? the classilication of Kjellman 

 (Alg. Murm. Meer. p. 57) into threc regions, littoral, sublittoral and elittoral may 

 be used (Kjellman first used the word »Gebiet» instead of »Region» 



Muenscher anför (1915 p. 62) följande: 



»Probably the earliest attempt to classify algal vegetation Avas in 1836, when 

 J. G. Agardh first recognised the three zones of algie along the coasts of kScandi- 

 navia. He named these the zone of Greene Alg;e, the zone of Brown Alg;e, and 

 the zone of Eed Alga?. Kjellman in 1877 defined the littoral, sublittoral and elittoral 

 zones. Låter Rosenvinge in 1898 modified tho boundaries of these zones, and P>ör- 

 gesen in 1905 agreed with him.» 



Det lider intet tvifvel, alt det ej var den nyvaknade växtgeografiens 

 och ej minst Wahlenbergs i Flora Lapponica 1812 framlagda rikt- 

 linjer för landvegetationens regionala fördelning, som gå igen i de 

 äldsta försöken att på ett analogt sätt utreda hafsvegetationen. Men 

 märkvärdigt nog har ingen af dessa äldre auktorer och ej häller 

 några af deras efterföljare omtalat, alt redan Wahlenberg själf i 

 detta sitt arbete gjort ett sådant utredningsförsök. Och dock är 

 detta utmejsladt i detaljer, hvilkas precision senare forskningar föga 

 kunnat ändra, och grundadt just på de principer, särskildt flod- 

 fenomenens förlopp, genom h vilka Kjellmans system skulle ha 

 undanträngt sina föregångare. 



På nästa sida har jag efter Wahlenbergs framställning uppställt 

 hans bälten i tabellform och paralleliserat dem med Kjellmans trenne 

 regioner, till hvilkas definition jag utsatt hela orginaltäxten i Die 

 Algenvegetation des Murmanschen Meeres. 



Hvad som nog i Wahlenbergs indelning faller i ögonen är alt 

 den ställer sig fullständigast och omsorgsfullast för de högsta och 

 högre nivåerna; han saknade antagligen egentliga draggningsredskap j ). 

 Supralitoralen, hvarom i nästa afdelning skall talas, liksom li to- 

 ralen följas decimeter för decimeter. Af sublitoralen känner 

 han endast i detalj de allra öfversta afdelningarna. De öfriga falla 



l ) Den lägsta nivå, från hvilkea jag i \Vaiilexi5ekgs på Upsala Universitetsbiblio- 

 tek förvarade anteckningar från lappska resorna sett alger uppgifua, är »åtminstone 

 1 famn under vatten ytan vid lägsta ebb.> 



