78 



rivulorum exitum per Nordlandiam et Finnmarkiam ubique fre quen- 

 ter. ft (brevissima subcampanulata) in recessubus aqua? dulcis apricis. 

 H^ec contenta est aqua parum salsa, itaque ad sinus intitnos maris 

 crescere potest et peregrinatori ex alpibus provenienti primum ob- 

 venit. Mox eliam reperitur Fucus vesiculosus et nodosus, Conferva 

 rupestris. Ulterius versus pelagum tendens legit Fucum serratum, 

 dein Fucum canaliculatum et crispum; postea ad promontoria ob- 

 veniunt Fucus palmatus, Ulva umbilicalis, Conferva polymorpha, 

 Fucus saccharinus; et denique ad oras extimas insularum crescit 

 Fucus loreus et esculentus etc.» 



Med detta anser jag mig ba rätt att ställa Wahlenberg som 

 grundläggaren af vår kännedom om den marina nereid-vegetationens 

 regionala och i viss mån äfven horizontala fördelning. 



Under början och midten af förra seklet, närmare bestämdt åren 

 1820 — 1863, sökte några franska, engelska och österrikiska natur- 

 forskare att åstadkomma en mera generell indelning af såväl växt- 

 som djurvärlden vid de europeiska kusterna. Äfven dessa forskare 

 hade fått sitt ledmotiv från det växtgeografiska genombrottet under 

 seklets första två årtionden, men om man hos Agardh och Örsted, 

 till h vilka vi strax återkomma, närmast spåra inflytandet från 

 Wahlenberg och Schouw, märker man här mera Humboldt. 



Grundaren af riktningen i fråga, C. D'Orbigny, säger sålunda 1820 

 p. 165: 



»Je crois étre le premier qui ait indiqué les zönes ou bändes 

 qu habitent chaque espece de plantes marines sous les eaux de la 

 mer: depuis long-temps je soupconnois ce fait, et j'avois pris des 

 noles sur ce sujet. La lecture des savans ouvrages de Humboldt 

 sur les climats des plantes terrestres, de Latreille sur ceux des 

 insectes, etc, réveillérent mon attention. Pendant le cours de plu- 

 sieurs années je n ai manqué aucune occasion d'aller étudier les 

 algues marines sur les lieux ou elles croissent.> 



»Es ist», börjar Lorekz i företalet till sitt klassiska arbete af 

 1863, »eine der Aufgaben unserer Humboldt 1 schen Literaturperiode: 

 dasselbe Licht, welches seit einigen Decennien sich uber die Zonen 

 und Regionen der festländischen Flora und Fauna zu verbreiten 

 beginnt, auch in die Tiefen des Meeres hinab zu trägen.» 



Denna rörelse gick parallelt med och såväl påverkade som på- 

 verkades af Agardhs — Öksteds indelningsförsök af hafsvegetationen 

 vid Sveriges västkust och kring de danska öarne samt af Särs* vid 

 de norska kusterna. 



