84 



De utgöra, som redan Kjellman 1878 p. 7 utred t, »eine Zusammen- 

 fassung aller soldier Abschnitte des Meeresgrundes, deren Vegetation, 

 ihrer Hauptmasse oder ihrer eharakteristischen Bestandtheile nach, 

 von Algenarten zusammengesetzt ist, welche zu derselben Algenklasse 

 gehören, und die in Hinsicht der äusseren Verhältnisse gewisser- 

 niassen ti berein stimmen, abgesehen davon, ob sie ein zusammen- 

 hängendes Ganzes bilden oder nicht». Då nu Agardh uppdelar 

 hvart och ett af sina regna i, livad hafsvegetationen 1 angår, sam- 

 manlagdt 8 reg Lo nes, och då dessa tydligen, som också Kjellman 

 påvisat, motsvara livad vi med meramodärn terminologi kunna benäm- 

 na formation, bli Agardhs regna ett slags formationsgrupper, 

 dock livar för sig utan närmare inre ekologiskt samband. 



Genom Örsteds 8 år senare utkomna arbete, ur hvilket han vid 

 Naturforskarmötet 1842 livad vegetationsfördelningen beträffar läm- 

 nade ett förberedande meddelande, inlades emellertid en regional 

 betydelse i de Agardhska regna. Han finner vid sina undersök- 

 ningar i Öresund, att de 3 stora grupperna grön- (resp. blågrön-) 

 alger, brunalger och rödalger i Agardhs regna successive karaktäri- 

 sera vegetationen, och kan därför transformera de 3 regna i resp. 

 llegio algarum viridium seu chlorosperm earum, Regio al- 

 garum oli vacearum s. melanospermearuni samt Regio alga- 

 r u m p u r p urearum s. r h o d o s p e r m earum. Dessa uppdelar han 

 sedermera i batymetriskt på hvarandra följande subregiones. 



Agardh och Örsted hade i svenska västkusten och Öresund ett 

 undersökningsområde, där nodfenomenen föga framträda, och sak- 

 nade sålunda den grundbestämmande fysikaliskt-geografiska faktor, 

 som mött Wahlenberg och Sars vid de norska kusterna samt 

 IVOrbigny, Audouin, Milne-Edwards och Forbes vid de fransk- 

 brittiska med deras starka ebb och llod. Örsted hade endast den 

 allmänna fördelningen af växt- (och äfven djur-)världen som sådan 

 att hålla sig till; hans regioner bli i själfva verket f} r siognomiska. 

 Men af största intresse är hans försök att visa huru växtvärldens 

 allmänna ekologiska förutsättningar ändras med de batymetriska 

 gränsvärdena mellan de 3 regionerna. Stor vikt fäster han då vid 

 ljusstrålarnes med djupet gradvis ändrade färger och motsvarigheten 

 härtill i algvärldens färgändring. De andra gradvis sig förändrande 

 fysikaliska faktorerna och deras motsvarigheter i algvärlden samman- 

 ställer han i följande schema (1845 p. 57): 



1 Begio Confervarum omfattar sötvatteiisalgerna. 



