86 



som Areschoug med enstaka arter, oberoende af deras frekvens, 

 kan man nog ej häller komma till annat resultat angående Örsteds 

 regioner, bakom hvilka, som jag nyss visat, ligga fysiognomiska 

 uppskattningar af algernas uppträdande på de olika djupbältena. 



Den skeptiska ståndpunkt mot möjligheten att uppställa en ratio- 

 nell regionindelning af den marina algvegetationen Areschoug intog 

 i Phycese marina? tycks han aldrig ha lämnat. Och då han fort- 

 farande ej fick tillfälle att göra verklig bekantskap med en litoral- 

 region, betingad af ebb och flod, mötte honom ingen anledning att 

 närmare ingå på de regionsystem, för hvilka tidvattensfenomenet 

 varit grundläggande. 



Areschougs ringa intresse för regionindelningen går igen hos hans 

 lärjungar, vare sig de som Krok (1869) ha att göra med ett haf 

 utan ebb- och flodfenomen, eller som Kleen (1874) och delvis 

 Ekman (1857) beskrifva algvegetationen från områden med tydligt 

 framträdande sådana. De två senare lämna dock några värdefulla 

 bidrag till algernas vertikala utbredning vid de norska kusterna ut- 

 öfver hvad man kände genom Wahlenbergs grundläggande utred- 

 ning. 



Det blef emellertid Areschougs lärjunge F. R. Kjellman förbe- 

 hållet att öfverflytta Forbes' och Lorenz' åskådningar på de nordiska 

 hafven. Tidigt hade han som bekant skaffat sig en omfattande 

 algologisk erfarenhet från haf af så olikartade skaplynnen som 

 Östersjön, Skagerrack och Norra Ishafvet. År 1877 var det som 

 han i Die Algenvegetation des Murmanschen Meeres kortfattadt och 

 utan litteraturhänvisningar uppställde de 3 bekanta regionerna med 

 de begränsningar jag p. 54 citerar. »Das litorale Gebiet» tar han 

 i fullkomlig öfverensstämmelse med Forbes 1 »litoral Region», alltså 

 som »the tract between tide marks». För Forbes' »Laminarian re- 

 gion», »tract between low-water mark and 15 fathoms», upptar 

 han Lorenz 1 term sublitoral. »Das elitorale Gebiet» är en ny- 

 skapad term; begreppet motsvarar Örsteds »det nogne Baelte» (1842 

 p. 621) med dess sparsamma florideer. 



Följande år grep Kjellman i Algenregionen und Algenformationen 

 im östlichen Skager Rack sig an med det problem, inför hvilket Are- 

 schoug resignerade, att söka få en rationell regionindelning i ett 

 haf utan framträdande tidvattensfenomen. Han bestämmer sig då 

 för att på grundvalen af det Agardh-Örstedska systemet öfver- 

 flytta sina 3 Gebiete — nu ändrade till Regionen — från Murmanska 

 hafvet till bohuslänska kusten. I öfverensstämmelse med att Lami- 



