88 



den nödvändiga analytiska bearbetningen »af vegetationens gruppe- 

 ringssätt, sådant det ter sig i naturen» (p. 9). Hults klandrande 

 ord ha tyvärr sitt berättigande ännu den dag i dag är. Allt för 

 tidigt grupperar man ofta växtsamhällen, för hvilka ej ens sam- 

 mansättningen, än mindre de betingande faktorerna äro utredda, 

 efter postulerade sådana i detaljerade system, hvilka genom sin 

 lärda fysikaliskt-kemiska apparat visat sig farligt suggestiva. 



I hvilken mån kan man för den maritima och marina vegeta- 

 tionen säga, att induktionen är förd till den punkt, att vi äro be- 

 rättigade till en deduktiv regionuppdelning på grundvalen af de 

 yttre faktorer, som här bestämma vegetationens allmänna gruppe- 

 ring? 



Att söka förneka de gapande luckorna vore lönlöst. Men å andra 

 sidan falla, närmast livad de nordeuropeiska hafven beträffar, de 

 redan gjorda ekologiska undersökningarne på alla de hydrografiska 

 hufvudtyperna, samtidigt som de enstämmigt peka på några såväl 

 fåtaliga som enhetliga topografiska, fysikaliska och kemiska moment, 

 bestämmande växtsamhällenas fördelning. 



I det följande vågar jag sålunda begagna en kombineradt induk- 

 liv-deduktiv metod för ett regionindelningsförsök af de nordeuro- 

 peiska hafvens vegetation. Några synpunkter och principer, för sa 

 vidt de afvika från de mera allmänt gängse, förutskickas. 



Mitt indelningsförsök är af mera generell natur än föregående 

 sådana. 



Det gör anspråk på att om möjligt kunna användas för såväl 

 världshafven med flodfenomen som inhafven utan sådana, vidare 

 för såväl exponerade som skyddade stränder samt för haf med 

 såväl salt som bräckt vatten. Jag utgår därvidlag från de bestäm- 

 mande ekologiska hufvudfaktorerna vid världshafven och de ej 

 allt för starkt exponerade kusterna som det typiska och fullföljer det 

 på dem grundade systemet in i inhafven och till de skyddade kus- 

 terna, äfven om de här understundom bortskymmas till sina verk- 

 ningar* af lokala faktorer. 



Försöket gäller närmast de nordeuropeiska hafven, men torde 

 kunna få bruk som utgångspunkt för regionindelningen af hela 

 norra hemisfärens kalla och tempererade haf. 



Hvad regionbenämningarna angår, har i anslutning till den his- 

 toriska utvecklingen af hithörande terminologi, ordet litoral tagits 

 till utgångspunkt och påbyggts med resp. prefixen epi-, supra-, 

 sub- och e-. Endast e pilitoral har då behöfts nybildas. För uppdel- 



