89 



ning af hufvudregionerna torde det, åtminstone tills vidare, vara 

 lämpligast att använda de rent topografiska beteckningarna öfre 

 och undre (resp. vid behof mellersta) i stället för sådana som 

 svallbälte, salin region etc, med hvilka en viss ekologisk egenskap 

 framhäfves, hvars tillämplighet på hvarje edaliskt Tall kan vara 

 diskutabel. 



Då jag 1912 i mina Studier öfver lafvarnes biologi p. 855 sär- 

 skiljer »i de skandinaviska kustklippornas vegetation två hufvud- 

 regioner i vertikal led, hvilka jag låter åtskiljas af öfversta gränsen 

 för stormvågornas inverkan», satte jag en högre gräns för hafs- 

 vegetationen än den man i allmänhet finner i litteraturen. Jag 

 vågar ock fortfarande hålla före att det är naturligare att behandla 

 >stranden» tillsammans med vattnets än med landets vegetation^ 

 eller åtminstone att detta innebär möjligheter till nya uppslag och 

 synpunkter. Anledningen till att man så allmänt följt motsatta 

 vägen är helt säkert endast den, att det är de floristiska special- 

 kunskaperna som i denna fråga fått fälla utslaget; man har låtit 

 hafvet vidtaga, där fanerogam- och lafkännarnes rike aflöses af 

 algologernas. 



Hittills föreliggande utkast till de maritima och marina bältenas 

 gruppering ha ju också utgått från algologerna, hvilka tagit ringa 

 ellei ingen hänsyn till fanerogamerna (med undantag för Zostera 

 marina) och från fanerogamisterna och lichenologerna, hvilkas po- 

 sitiva inlägg slutat med den högre växtvärldens och lafvegeta- 

 tionens förtonande i den litorala regionen. Fördelningen af stran- 

 dens och vattnets olika bälten ha behandlats med föga hänsyn till 

 de rundt om växande resp. alg-, fanerogam- och lafsamhällena. 

 Enligt den uppfattning, som ligger till grund för min hithörande 

 framställning 1912 samt 1915, och som fullkomligt delas af Häy- 

 rén 1914, måste emellertid en regionindelning vara enhetlig, så- 

 lunda hela vegetationen i dess olika systematiska grupper beaktas. 

 Att om möjligt ej de enskilda arterna eller de systematiska grup- 

 perna såsom sådana skola forma de synekologiska enheter, med 

 hvilka man vid förstudierna till en regionindelning har att arbeta, 

 utan de växtsamhällen de bilda, bör ock i detta samband be- 

 tonas. 



Vid dessa förstudier erhåller man ett antal fy si ogn om i sk a 

 bälten, hvart och ett bestämdt af vissa växtsamhälle-komplex l ). 



*) Vid hvarje marin regionindelning bar man utan vidare lämnat rjlankton, 

 cryoplankton samt pleuston å sido och endast tagit hänsyn till den fastsittande 



