101 



epilitoralen. Men vid flacka kuster med tydlig landhöjning bringas 

 de snart öfver till supramarinen even t. till dess epilitorala utbild- 

 ning. På lämplig terräng ackumuleras driften i regionens öfversta 

 del till en vall eller utbreder sig mera jämnt öfver densamma. Ve- 

 getationen blir så väl på last som rörlig grund koloni-, men ej 

 ökenartad (Fig. 4 och 5.) 



Den andra regionen nås af svall och sjöhäfning samt snbmergeras 

 så ofta och så länge, att vegetationens utbildning häraf tar ett be- 

 stämdt intryck. På klippgrund blir vegetationen oftast fullt sam- 

 manhängande (Fig. 6), på rörlig ingen eller ökenartad (Fig. 7). 



Fig. 5. Den öfre supralitoralen. — Bohuslän, Grebbestad, västra stranden af 

 Svinnäsudden. Blockstrand med Crambe maritima. 



V. Norlind foto. augusti 1916. 



Dessa bägge underregioner visa en relativt likartad allmän utbild- 

 ning vid världshafven och inhafven. Deras vertikala utsträckning 

 aftager hastigt från den yttre till den inre skärgården; det öfre bäl- 

 tet hastigare, så att det i alldeles skyddade lägen kan så godt som 

 saknas. 



I denna öfversikt af supralitoralens behandling hos olika forskare 

 ha vi på grund af dess radikala terminologi till sist sparat Flahaults 

 framställning i La vegetation de la France af zonerna i »Region 



