102 



oceanique». Den är af stort intresse, ej minst därför att under 

 hvarje zon och horizont upptagas exempel på stationerna med några 

 af deras karaktärsväxter. I sina hufvuddrag lyder det (1901 p. 22—24): 

 Domaine des cötes nord-atlantiques (comprenant les cötes at- 

 lantiques, du Cap Finisterre (Espagne) å la Norwége septentrionale). 



a. Zone halophile littorale (au-dessus du niveau moyen de la mer, 

 subissant réguliérement laction des eaux pluviales). 



b. Zone subterrestre ( au niveau moyen de la mer, subissant jour- 

 nellement 1'aetion des marées ou reeevant 1'embrun). 



Fig. G. Bohuslän, Fjällbacka, Tyskhamnen på Kyrkogårdsön, granitklippa. — 

 Epilitoralen: zenitytor med Parmelieta. Den öfre su pr al it or al en: vertikal- 

 ytor med kolonier af skorplafvar, sipper vattenytor med bladlafvar. Den undre 

 s u pral ito ralen : vertikalytor med Maura-ass. Erik Almquist foto. 1 7 1902. 



c. Zone marine littorale (au-dessous du niveau moyen de la mer, 

 eo u ver te par toutes les marées). 



1. 



Horizon supérienr. 





2. 



Horizon moyen. 





3. 



Horizon inférieur (ne découvrant qu'aux plus 



fortes marées). 



d. 



Zone marine sublittorale (au-dessous du niveau 



des plus basses 



mers, 



jusque vers 200 métres). 





e. Zone marine abyssale (fond de la mer profonde). 

 Supralitoralen, påbyggd som det synes på redogörelsen för statio- 



