104 



del af bottnen, som ligger mellan öfversta flod- och nedersta ebb- 

 gränsen» (1883 p. 10) — tog springtiden till utgångspunkt. Rosen- 

 vinge 1898 p. 189, som inom sitt dåvarande undersökningsområde, 

 Grönland, icke råkade på den omtvistade supralitorala algvegetatio- 

 nen, utgick från att algvegetationen upphör redan vid flodmärket 

 vid dödtid och satte gränsen härstädes. På grundvalen af hvadjag 

 i litteraturen sett och mina egna iakttagelser vid norska västkusten 

 följer jag honom, med iakttagande af hvad jag p. 98 anför om linjens 

 undulerande förlopp. 



Äfven det undre bältet utesluter Rosenvinge 1. c. inom sitt under- 

 sökningsområde från litoralen och hänför det till sublitoralen: »Ved 

 stserke Ebber blöttes Dele af Laminariesamlagene, som naturligt 

 namnge sammen med de nedenfor vsereride Laminariebevoxninger, 

 medens de sere meget forskjellige fra den Del af Vegetationen, som 

 blöttes ved alle Ebber.» Ungefär likadana iakttagelser äro gjorda 

 vid andra delar af Nordatlantens och Norra ishafvets kuster; så har 

 förf. vid tvenne besök i Rergens skärgård lika litet som Hansteen 

 }). 344 eller Roye och Kylin (1910), kunnat finna något annat, men 

 tydligt är, att vid kuster med mycket starka springfloder förhållan- 

 det kan vara annorlunda. I Helgi Jönssons undersökningsområde 

 är också vid Ellidaey nära Stykkishölmur på SW. Island påvisadt 

 (p. 27 — 28) ett lågvattenstånd vid dödtid omkring 3 fot högre än 

 vid springtid, och då Jönsson såväl genom formationsstudier som 

 genom statistisk behandling af algarterna inom detta bälte själt och 

 de omslutande regionerna påvisar en ganska genomgående olikhet, 

 är det ej underligt, att han urskiljer det som en »Lower Littoral 

 Zone» eller alternativt som öfre delen af en »Semi littoral Zone». 

 Tillsvidare har man väl att ställa denna isländska region som ett 

 särfall. Märkas bör dock, att man i Rörgesens framställning af 

 Färöarnes algvegetation finner antydningar om att semilitoralen äf- 

 ven här kommit till utbildning. Om sin A/ana-association, med 

 hvilken Rörgesen låter sublitoralen taga sin början, säger han p. 752: 

 »Thus it begins at about the lowest water mark at neap-tide; 

 at spring-tide, part of it, one foot or more, is laid hare». Vi- 

 dare att Flahault som nämdt för franska Atlanterkusten har en 

 Horizon inférieur, »ne découvrant qu'aux plus fortes marées». Dess 

 af Flahault anförda karaktärsväxter, Laminaria Cloustonii etc, visa 

 emellertid otvetydigt på den äkta sublitoralen. 



För inhafven utan egentlig ebb och flod går litcralens begräns- 

 ning mot sublitoralen alldeles i sär hos olika författare. 



