138 



Tre kulturflyktingar på Gottlands hällmarker. 



I södra delen af Västern ej de socken ligger invid den nya vägen tilE 

 Tofta skjutfält ett torp, som skiljes från vägen genom en igenlagd åker på 

 hällmark. Om man på högsommaren passerar förbi och råkar kasta en 

 blick ditin, skall man finna, att marken på en yta af liera hundra kva- 

 dratmeter är beströdd med hvita blommor. Fläckvis ser man täta be- 

 stånd af nästan helhvit färg. Det är Cerastium tomentosum L., som här 

 funnit för sig så gynnsamma förhållanden. Den växer ej blott i själfva 

 åkern och på ruderathögar utan har äfven inträngt på obruten hällmark 

 bland Juniperus communis och täta mattor af Hypnum lutescens. Dock 

 har den knappt hunnit en meter från den nu nästan utplånade gränsen 

 till åkern, och på detta afstånd ha gödningsämnen från åkern möjligen 

 kunnat verka. Man kan därför ej vara säker på att växten i längden 

 håller ut på platsen. Arten är vild i södra Europa. 



På ungefär samma sätt uppträder Stachys fanata Jacq., ehuru i vidas 

 mindre antal, ofvanför Allekvia i Endre socken. På häl markssluttningen 

 står en stuga, omgifven af en liten täppa, hvari växten en tid odlats. 

 För liera år sedan observerade jag, att växten fattat fast fot utanför 

 staketet, och på sista tiden har den äfven spridt sig tvärs öfver lands- 

 vägen till hällmarken på andra sidan, där nu några enstaka individ och 

 små mattor finnas bland stenar och enbuskar. Att spridningen skett ge- 

 nom frö, kan slutas af exemplarens utseende och däraf att fullmogna 

 frön alstras i mängd. Denna växt har en sydöstlig utbredning, i det den 

 förekommer i södra Österrike, södra Ryssland, Kaukasien och Mindre 

 Asien. Månne den i längden skall kunna fortlefva på denna lokal i 

 norra Europa och sålunda öka antalet pontiska arter i Gottlands flora? 

 Växtplatsen är gynnsam, emedan den utgöres af varm kalkgrund, sluttar 

 mot sydost, och emedan den ej inom öfverskådlig tid kan täckas af sam- 

 manhängande gräs- och örtmatta. Förra sommaren upptäckte jag, att väx- 

 ten äfven förvildats vid strandvägen norr om Visby. Flera skilda mattor 

 finnas där, hvadan det är sannolikt, att äfven på detta ställe spridning 

 skett genom frön. 



Den tredje arten, Peiroselinum sativum Hoffm., har slagit sig ner i r 

 branterna norr om Kopparsvik på grof stenur. Ehuru växten är 2-årig. 

 har den i åtminstone tio år hållit sig kvar på samma plats, i det den 

 årligen utvecklat omkring ett dussin plantor på rosettstadiet och unge- 

 fär lika många fruktificerande. En anpassning efter ståndorten röjer 

 sig i växtens vresiga yttre, dess grofva och knotiga men ej höga stjälk 

 samt grågröna färg. Spridning torde ha skett på större afstånd än i de- 

 föregående fallen, ty någon trädgård finnes ej i omedelbar närhet. Arten 

 uppifves vara vild i östra Medelshafsländerna. 



K. Johansson. 



k 



