143 



M. uniflörä. Ingarö: Östernäs flerstädes. 



Melilotus indicus. Munsö: Sjöängen vid en komposthög 1916; Öster- 

 åker: Näs brygga vid Tunafjärden 1916. 

 Mentha litoralis. Ingarö: Östernäs. 



Orchis mascula. Djurö: Munkö flerstädes i mängd. — Jfr Svenska 

 Naturskyddsföreningens årsskrift 1916 sid. 70, där älven O. morio och 

 — med reservation — O. ustulata omtalas. 



Poa ChaixiL Stockholm: Blockhusudden och Långholmen 1914; Solna: 

 Ulriksdal flerstädes 1915. 



Poterium sanguisorba. Ekerö: Närlunda; Sånga: Alby, Sockarby, Ham- 

 marlotten; Värmdö: Norrviken 1916 (kanske samma lokal som »Fågelbro» 

 i »Stockholmstraktens växter»). 



Rumex maritimus. Hammarby: flerstädes på Fysingens stränder t. ex. 

 kyrkan, Holmen, Torsåker. [Skånella och Norrsunda socknar flerstädes 

 vid samma sjö.] Stockholm: Långholmen (ruderat) 1914. 



Sorbus fennica. Djurö: Kalkkobben jämte Taxas baccata. 



Veronica longifolia X spicata. Djurö: Munkö; Kalkkobben. V. spicata 

 finnes på båda öarne, hvaremot V. longifolia v. maritima icke förekom- 

 mer i typisk form på någondera. 



V. opaca. Spånga: mellan Rådan och Linväfvartorp 1914. 



V, polita. Värmdö: Fågelbro 1916. 



Erik Almquisl. 



Några Epilobium-hybrider från Jönköpingstrakten. 



Under sistförflutna sommar väcktes min uppmärksamhet på att åt- 

 skilliga hybrider af släktet Epilobium förekomma kring Jönköping. Jag 

 sökte då åstadkomma en så vidt möjligt fullständig utredning af dessa, 

 och då åtminstone en torde vara ny för Sverige och flere andra mycket 

 sällsynta, kunde kanske en förteckning öfver samtliga kring Jönköping 

 växande Epilobier vara af intresse. 



Epilobium angustifolium L. Allmän. 



» hirsutum L. Sedan gammalt uppgifven för Jönköping vid 

 Hocksjön. 



Epilobium montanum L. Allmän. 



> montanum X p al u st re. I diken bland stamarterna flerestädes 

 inom Järstorps socken. 



Omkring 75 % af fröna fullständigt förkrympta, kapslarne sällan för- 

 krympta. 



En systematisk karaktär, som anses särdeles användbar vid särskil- 

 jandet af Epilobium-avtevna och äfven hybriderna, är märkesflikarnes ställ- 

 ning, d. v. s. om dessa äro utböjda eller hopslående. I ett dike, där 

 denna hybrid fanns i stor mängd, iakttog jag individ dels med skilda 

 dels med tydligt hopstående märkesflikar. Hybriden är för öfrigt myc- 

 ket varierande på olika lokaler. Där den en gång uppkommit, bibe- 

 håller den sig oförändrad tack vare sina utlöpare. 



