m 



nes ett flertal variationer, hvarpå de båda nedan närmare beskrifna 

 knoppskydden lämna ett par typiska exempel. 



Innan jag öfvergår till redogörelsen för min egen undersökning, 

 vill jag emellertid i korthet omnämna det viktigaste af hvad som 

 förut gjorts på detta område. 



Treub är den förste, som beskrifvit utvecklingen af unga organ 

 i ett slutet rum, hvari ett sekret utvecklas. Hans arbeten gällde 

 skyddet af blomknoppar (se nedan). Potter påvisade 1891 hos 

 ett flertal växter (släktena Artocarpus, Heptapleurum, Canarium, 

 Wormia, Sarcocephalus) knoppskydd medelst stipler eller uppsvällda 

 bladbaser. Han gjorde äfven försök med att beröfva den unga 

 knoppen dess skyddande hölje och fann då, att bladen blefvo starkt 

 förkrympta. Angående sekretionen och sättet, hvarpå de skyddande 

 organen hållas tillslutna, nämner han ingenting. Groom behand- 

 lade utförligt (1892) sekretionen i knopparna och dess verkningar; 

 han fäste bl. a. uppmärksamheten på den transpirationshämmande 

 verkan af ett hygroskopiskt sekret, vidare på den sugning af vatten 

 till den unga knoppen ett osmotiskt verksamt sekret utöfvar. Han 

 beskrifver utförligt anläggningen och utvecklingen af såväl de 

 skyddande, som de secernerande organen hos bortåt ett 20-tal arter 

 tillhörande familjerna Rubiacece, Apocynacece, Asclepiadacece, Gutti- 

 ferce och Dilleniacece. Groom omnämner äfven att han hos ett par 

 arter af släktet Fagrea, fam. Loganiacece, iakttagit knoppar, som 

 af det yttre att döma voro af samma typ, som dem han beskrifvit 

 hos Clusia rosea; denna åter tycks af hans beskrifning och afbild- 

 ningar att döma påminna ganska mycket om Geniostoma. 



Som ofvan nämnts är det ej endast stamknoppar, som skyddas 

 medelst ett sekret i ett slutet rum. Äfven blomknoppar äga mycket 

 ofta ett dylikt skydd, och det är då vanligen inuti det kraftigt ut- 

 vecklade fodret som sekretet afsöndras. Efter det Treub lämnat 

 den första utförliga beskrifningen af blomknopparna hos Spathodea 

 campanulala, beskrefvos flera dylika s. k. vattenfoder hos en mängd 

 olika växter tillhörande fam. Bignoniacece, Melastomacece, Verbenacece 

 af olika författare, t. ex. Kraus, Raciborski, Koorders, Lagerheim, 

 Shibata, Hallier. Stundom utbildas äfven skydd för frukten un- 

 der dess mognad genom att fodret tillväxer efter blomningen. Sve- 

 delius har lämnat en utförlig beskrifning af dylika postflorala 

 vattenfoder hos några Convolvulaceer. 



