210 



förekomsten af ett sekret ej kunnat konstateras, men hela byggna- 

 den blir förklarlig först genom antagandet af ett dylikt. 



Kolletererna äro långsträckta och ofta mer eller mindre spolfor- 

 miga, bestå ytterst af en epidermis af ganska stora celler, innanför 

 detta af några rader celler, svagt sträckta i kolleterernas längdrikt- 

 ning. Epidermiscellerna ha ett kraftigare plasmatiskt innehåll och 

 större kärnor än de inre cellerna, hvilket tyder på att endast de 

 förra äro secernerande. Denna byggnad öfverensstämmer mycket 

 nära med byggnaden af liknande organ hos andra växter enligt 



Fig. 3. Geniostoma lasiostemon. Längdsnitt genom stipelslidans mynning visande 

 håren och mellan dessa slingrande svamphyfer. (Ett cellkomplex ser ut att ligga 

 löst; på grund af den oregelbundna veckningen vid kanternas nedvikning kan det 

 lätt hända, att vid snittningen ett parti sålunda lösgöres från sitt sammanhang ) 



Grooms beskrifningar och afbildningar. Kolletererna synas vara 

 fullbildade en tid före de öfriga väfnaderna i slidan. 



Hårbildningarna äro vanligen enkla, stundom tvågrenade, tjockast 

 ett stycke nedom midten vid väggen mellan cellerna. De sitta 

 ganska glest på slidans väggar och äro här säkerligen af mycket 

 underordnad betydelse. I spetsen däremot sitta de mycket tätt 

 och spela en synnerligen stor roll. 



Som ofvan nämnts bildar nämligen slidan ett slutet rum. Men 

 då den är anlagd som en ringformig ansvällning, kommer det natur- 

 ligtvis att blifva en liten öppning i spetsen. Denna måste på något 

 sätt tillslutas för att skyddet skall blifva effektivt och det afsönd- 

 rade sekretet ej pressas ut. Tillslutningen åstadkommes på ett sätt 

 som i hög grad liknar det Treub beskrifvit hos blomknopparna af 

 Spathodea. Där vikas foderbladens kanter inåt och nedåt, och på 



