223 



från de fyndorter, som i sammanställningen härofvan äro signerade 

 med BH eller H — n. Man får med andra ord det intrycket, 

 att Trautvetters brevicalyx- varielet är så godt som allenahärskande 

 i hela det bottniska utbredningsområdet. 



Emellertid har på senare tid (1905) Pax (loc. cit.J kommit till en 

 annan varieletafgränsning : 



1. Var. a brevicalyx Trautvett. 



Diagnos. Calyx 6—8 mm longus. Corollae tubus calycem usque 

 duplo fere superans. Flores majores vel minores. 



Förekomst. Centralasiatiska bergstrakter (Himalaya, Vesttibet, 

 Baikalsjön etc). 



2. Var jS integrifolia (Oeder) Pax. Synon. Var. « genuina. 

 Trautvett , P. finmarchica Jacq. 



Diagnos. Calyx 6—8 mm longus. Corollae tubus calycem pa- 

 ullo tantum superans. Flores majores vel minores. 



Förekomst. Arktiska området af Europa, Amerika, sannolikt 

 äfven af Asien. (Finnmarken (Alten), Finland (Uleåborg) 1 , Kola och 

 Archangel.) 



3. Var. y arctica Pax nov. var. 



Diagnos. Calyx ± 4 mm longus, magis apertus. Corollae tubus 

 calycem duplo fere superans. Flores minores. 



Förekomst. Arktiska området af Europa och Asien. (Finnmar- 

 ken (Alten), Finland (Uleåborg) 2 , Sverige (Seskarön) 3 , Ryska Lapp- 

 marken, Archangel och Kamtschatka). 



Ett på Pax' indelning grundadt examinationsschema kan angifvas. 

 sålunda: 



1. Foder af 6—8 mm:s längd. 



a) Kronpipen c:a dubbelt så lång som fodret: 



var. a brevicalyx Trautvett. 



b) Kronpipen föga längre än fodret: 



var. j3 integrifolia (Oeder) Pax. 

 (Synon. var. « genuina Trautvett ) 



2. Foder af c:a 4 mm:s längd (mera öppet). 



(Kronpipen c:a dubbelt så lång, som fodret): 

 var. y arctica Pax. 

 Efter nu återgifna utredning af Pax öfver P. sibirica-xarieieter— 

 nas nomenklatur etc. synes det vara påtagligt, 



1 Härvidlag åberopas ex. af Brothkrus, Högman, Lilj<eblom och. Lindbehci. 



2 Enligt ex. af E. Fries och Nyländer. 



