•224 



dels alt den gamla > hufvudformen » (= Pax' fi integrifolia) verk- 

 ligen, om ock i sällsynt fall, är representerad inom det bottniska 

 området (åtminstone vid Uleåborg), 



dels alt Trautvetters brevicalyx-Yarietet — mirabile dictu — icke 

 alls förefinnes inom sagda område. Den svenske botanist, som vill 

 uppsöka densamma vildväxande in vivo, har, bokstafligen taget, 

 en 1000-milafärd framför sig! 



Den omständigheten, att de Burmanska Seskarö-exin 1 af Pax 

 hänföras till var. y arctica, gör det ganska antagligt, att hufvud- 

 parten af det rika bottniska P. sifczVica-materialet — hvilken hit- 

 intills rubricerats såsom /S brevicahjx Trautvett. — vid en när- 

 mare revision skall visa sig hänförlig till just samma nyuppställda 

 varielet (y arctica Pax). Huru härmed i verkligheten sig förhåller 

 ■ofverMmnas åt botanistens af facket vidare ompröfning. 



Emellertid torde variantmöjligheterna icke vara uttömda i och 

 med Pax' trenne varieteter. Äfven inom en dylik varietet synes på- 

 taglig variation kunna förekomma. Mina iakttagelser å Hvitgrund 

 och å därifrån medfördt material föranleda detta uttalande. Ehuru- 

 väl, så vidt jag kan finna, samtliga exemplaren ifråga rymmas inom 

 var. y arctica Pax, representera de tvänne former. Den ena bildar å 

 växtslället den kompakta majoriteten, den andra uppträder spar- 

 samt inströdd här och hvar. Denna senare form kännetecknas af, 

 i förhållande till diametern å blomkronans ljusgula centralparli, 

 relativt kortare kronbladsflikar, af dessas mera i rödt gående (vio- 

 letta) färg samt af utpräglad mikrofylli. Nu anmärkta variation 

 låter sig ej hänföra till olikhet beroende på heterostyli. Visserligen 

 äro alla de bevarade exemplaren af undantagsformen brevistyla, men 

 äfven en del exemplar tillhörande »hufvudformen» falla inom denna 

 typ (andra exemplar af denna senare äro longistyla). Vid under- 

 sökningen härutinnan har docenten G. Samuelsson, Upsala, läm- 

 nat värderadt bistånd. 2 



Tillägg. Sedan ofvanstående nedskrefs, hafva ytterligare några 

 upplysningar vunnits angående den svenska förekomsten, godhets- 

 fullt meddelade af en Upsalabotanist, Kand. E. Marklund. För 



1 Af Lundström på sin tid bestämda till: /3 brevicalyx Trautvett. (se ofvan). 



2 Om möjligheten af heterostyli hos P. sibirica har Lundström (loc. cit.) på sin 

 tid uttalat tvifvel, »då denna art, liksom P. strida, hos oss är proterandrisk>. 



