280 



och tillhör således den grupp, som Svedelius i ett nyligen utkommet ar- 

 bete kallat haplobiontiska florideer. Föredraganden hade velat undersöka, 

 hvar reduktionsdelningen försiggår. På förhand vore det sannolikt, att den 

 skulle ske omedelbart efter befruktningen, i likhet med hvad som är fallet 

 hos de haplobiontiska florideerna Scinaia och Nemalion. På grund af en 

 hel del tekniska svårigheter hade föredraganden emellertid ej fullt lyckats 

 klarlägga denna sak. 



Föredraganden redogjorde för karpogongrenarnas anläggning och utveck- 

 ling samt för cystokarpiernas utveckling och byggnad. Dessa bildningar 

 voro för Bonnemaisonia endast ytterst ofullständigt kända. På grund af 

 sina undersökningar ansåg föredraganden, att denna floridé hittills varit 

 placerad på orätt ställe i systemet. Den tillhör familjen Bonnemaisoniacese 

 och denna anses som en öfvergångsfamilj mellan Sphserococcacese och 

 Rhodomelacese. Beträffande arten Bonnemaisonia aspar agoides hade emellertid 

 undersökningarna gifvit vid handen, att den ej alls hade något med dessa båda 

 familjer att göra. Den tillhörde en helt annan släktskapskrets bland flori- 

 deerna och ansluter sig närmast till släktena Wrangelia, Naccaria och Atractophora. 



Föredraganden lämnade vidare en kort öfversikt öfver algernas genera- 

 tionsväxling. Han påpekade därvid, att generationsväxlingen, så som den 

 för närvarande uppfattas i litteraturen, innesluter två fullt skilda fenomen, 

 och på grund däraf försökte föredraganden skilja mellan en morf ologisk 

 och en cytologisk generationsväxling. Den morfologiska hänförde sig till 

 den yttre formen, den cytologiska däremot till en växling mellan haploida 

 och diploida kärnor. Det vore emellertid olämpligt att använda namnet 

 generationsväxling för båda fenomenen. Den morfologiska vore den histo- 

 riskt äldre och borde därför ensam få namnet generationsväxling; för den 

 cytologiska införde föredraganden namnet fasväxling. Man hade att å ena 

 sidan skilja mellan könliga och könlösa generationer (gamofyter och sporo- 

 fyter), å andra sidan mellan haploida och diploida faser. — Föredraget 

 finns tryckt i Zeitschrift fur Botanik, Jahrg. 8, Jena 1916. 



Den 12 maj 1916. 



Docenten H. Kylin höll ett föredrag om könlig fortplantning hos La- 

 mmaria (jfr Sv. Bot. Tidskr. 1916 h. 3). 



Fil. d:r Widar Brenner förevisade några kulturer af en Penicillium- 

 art, som äger förmåga att under vissa betingelser i riklig mängd alstra ett 

 purpurrödt färgämne. Om detta pigment skall uppträda eller ej, beror på 

 den kväfvenäring, som stått svampen till buds, resp. på närsubstratets sura 

 eller alkaliska reaktion. Ingår t. ex. den »fysiologiskt sura» ammonium- 

 kloriden som kväfvekälla, blir substratet genom NH 4 -restens förbrukning- 

 surt, och det röda pigmentet uteblir. I stället bildas oftast ett gult färg- 

 ämne. Ar åter det »fysiologiskt basiska» natriumnitratet kväfvekällan, för- 

 brukas småningom syreresten N0 3 , substratet hotar att bli alkaliskt, och 

 den röda färgen uppträder. Erbjudes en fysiologiskt neutral kväfvekälla, 

 t. ex. asparagin, uppträder likväl i sinom tid det röda färgämnet, emedan 

 svampen i degenerationsstadiet, d. v. s. sedan kolnäringen tagit slut, åt- 

 skiljer ammoniak, som hotar att göra substratet alkaliskt. Grenom att till- 



