293 



Cardamine pra t ens is e. 



Bromus tectorum e. 

 Reseda luteola e. 

 Pa påver dubium e. 

 Po a co m pressa e. 

 Festusa ovina e. 

 Filago arvens is e. 

 Silene venosa e. 



Aster tripolium e. 

 Setaria viridis e. 

 Senecio viscosus c. 



» silvaticus e. 

 Hordeum vulgäre e. 



murinum e. 



Bromus mollis e. 



På äldre mudder utbildas så småningen en sluten vegetation 

 företrädesvis genom åtskilliga gräsarter (Triticum repens, Poa- arter 

 o. a.). Här och hvar — särskildt där sand täcker muddern — 

 kvarstå dock jämförelsevis öppna fläckar, där vissa arter blifva 

 dominerande och i allmänhet utesluta hvarandra såsom Tussilago 

 farfara, Epilobium angustifolium, Erigeron canadensis, Trifolium ar- 

 vense, Hordeum murinum. 



Platsen framför det förutnämnda oljeupplaget hade den rikaste 

 floran. Jorden utgöres äfven här väsentligen af planerad mudder 

 med ett jämförelsevis tunt täckande sandlager. Vegetationen är 

 mestadels öppen. En begränsad profyta (5 x 10 m.) blef här före- 

 mål för min särskilda uppmärksamhet. Hvad jag särskildt fann 

 märkligt var växlingen af dominerande arter inom samma 

 profyta från det ena året till det an dra. På profytan, hvilken, 

 medan undersökningarna pågingo, ej rönte någon märkbar yttre 

 påverkan, växte 



sept. 1912 Sisymbrium altissimum fullständigt dominerande. 

 » 1913 Lepidium ruderale ymnig, i ett fåtal exemplar Sisymbrium 

 altissimum. 



» 1914 Erigeron canadensis ymnig, enstaka exemplar af Festuca 

 arundinacea och Artemisia campestris. 



Sisymbrium altissimum utmärkte sig för god och riklig fruktifika- 

 tion. Den uppträder som en typisk vinterståndare. Frönas utska- 

 kande ur skidan tar lång tid i anspråk, pågår i iakttagna fall från 

 senhöst till följande års vår. Växten företer på senhöst och vinter 

 ett ganska anmärkningsvärdt utseende, särskildt större exemplar. 

 Under det att växten förtorkar och dör, böja sig grenarna och de 

 långa skidorna utåt och nedåt från respektive hufvudaxlar och blifva 

 slutligen hårda och fjädrande. Hela växten med sin hos större 

 exemplar mycket täta grenmassa blir därför på vinterståndarstadiet 

 nästan halfklotformig. Under höststormarna brytes växten ofta af 

 vid rothalsen, hvarför den sedan ofta som en boll föres omkring af 



