träffat ert period med kallare klimat ån nu, under hvilken åtmin- 

 stone de ömtåligare af termofyterna väl skulle hafva dukat under. 

 Såsom A. G. Högbom nyligen framhållit (li). föreligga dock inga 

 tvingande skäl att antaga, att nämnda subatlantiska klimat varit 

 nämnvärdt kallare än det nutida. 



Men hafva ifrågavarande termofyter vid Tjäuratjåkko karaktären 

 af relikter, kunna de naturligtvis lika väl vara sådana på öfriga 

 fyndorter i öfre Norrland, äfven där dessa bilda mera eller mindre 

 oafbrutna rader, hvilka nå fram till arternas sammanhängande ut- 

 bredningsområden. Gifvetvis föreligger ju dock möjligheten för att 

 spridning äfven nu kan försiggå från dessa till sydbergslokalerna, 

 och denna möjlighet växer, ju mindre afståndet är mellan de senare. 

 Men uppfattningen om, när en arts förekomst på en viss lokal 

 beror på dylik recent spridning, blir ju alltid af subjektiv natur, 

 så länge icke exaktare mått än nu finnas att tillgå rörande livad 

 som i detta hänseende är möjligt. Däremot måste det väl anses 

 fastslaget att de kunna uppträda och äfven uppträda som verkliga 

 relikter. 



Af de trenne återstående termofyterna förekommer Potentilla ar- 

 gentea, såsom jag redan nämnt, såväl vid den bottniska som den 

 atlantiska kusten. På den senare uppträder den N om polcirkeln 

 endast inom ett mycket obetydligt område hufvudsakligen på Lo- 

 foten, och det torde t. o. m. kunna sättas i fråga, om den där 

 förekommer som spontan. Beträffande densamma får jag för öfrigt 

 hänvisa till min tidigare uppsats (9, s. 215—216). Tjäuratjåkko är 

 emellertid den nordligaste svenska lokal, på hvilken arten träffats 

 som spontan. 



Draba nemorosas utbredningsförhållanden illustreras af kartan 

 fig. 2. För Sveriges vidkommande återger den de fyndorter som 

 finnas representerade i universitetsmuseerna i Lund (HL) och Up- 

 sala (HU) samt riksmuseum (HS). Uppgifterna från de tvänne sist- 

 nämnda hafva välvilligt meddelats af Herrar Docent G. Samuelsson 

 och Amanuens V. Norlind. Den sålunda erhållna fyndlistan har 

 kompletterats dels med lokalupplysningar rörande Dalarne, hvilka 

 benäget lämnats af doc. Samuelsson och här nedan betecknas med 

 G. S., dels med uppgifter hämtade ur i nedanstående numrerade 

 litteraturförteckning upptagna provinsfloror. För de tvänne norska 

 lokalerna står jag i tacksamhetsskuld till konservator Ove Dahl. 

 De finska lokaluppgifterna hafva hämtats ur Hjelts Conspectus, 



