Svensk Botanisk Tidskrift. 1917. Bd. 11, h. 3 — 4. 



UTBREDNINGEN AF LETHARIA DIVARICATA 

 (L.) hue I FENNOSKANDIA 



AF 



G. LUNDQVIST 



Under en skidfärd i Umeåtrakten vintern 1916 anträffades på en 

 myr c:a 4 km nordväst om Umeå ett par exemplar af Letharla di- 

 varicata (L.) Hue. Underlaget utgjordes af en mindre, c:a manshög 

 marig gran. 



En granskning af den lichenologiska litteraturen gaf till resultat 

 att det var ett ganska intressant fynd. I Hellboms Norrlands Lafvar 

 var den angifven för några lokaler i Hälsingland och Gästrik- 

 land, hvarjämte den i Th. Fries' Lichenographia Scandinavica 

 uppgifves för Parkijaur Mörka i Lule Lappmark, således på ett 

 högst betydligt afstånd från de föregående lokalerna. Fries med- 

 delar den dessutom från två platser i Upland och en på hvardera af 

 Öland och Gotland. Anmärkningsvärdt är, att samtliga lokaler utom 

 den i Lule Lappmark äro belägna vid ostkusten. Detta oaktadt äf- 

 ven de inre delarna och västkusten äro ganska ingående undersökta 

 (jfr. t. ex. Hultings ganska utförliga Dalslands Lafvar, där den ej 

 finnes medtagen). Något förbiseende bör väl ej förekomma, då man 

 har att göra med en så pass stor och typisk art. 



I Engler & Prantl, Die naturlichen Pflanzenfamilien uppgifver 

 Zahlbruckner, att Letharia divaricata förekommer »auf Baumästen 

 im Gebirge», hvilket skenbart ej öfverensstämmer med de svenska 

 förhållandena. Anledningen är, att barrskogen inom af Zahl- 

 bruckner tydligen kända och åsyftade områden hufvudsakligen är 

 bunden till bergstrakterna, hvilket den ej är i vårt land. 



För Norge uppgifves den af Fries för fyra och af Lynge för tre 

 lokaler. Anledningen till, att Lynge ej medtagit lokalerna Aronsveen 

 och Tevledalen, är tydligen ett förbiseende; åtminstone kan han 

 enligt uppgift till mig ej erinra sig någon annan orsak därtill. 



