Svensk Botanisk Tidskrift. 1917. Bd 11, h. 3 — 4. 



EN SÄLLSYNT BILDNINGSAFVIKELSE HOS 

 TRIENTALIS EUROP.EA 



AF 



FREDRIK DAHLSTEDT 



Vid Åmots bruk i nordvästra Gestrikiand påträffades af mig som- 

 maren 1916 några exemplar af Trientalis europcea, hos hvilka från 

 bladrosetten i spetsen på den upprättväxande stjälken hade utväxt 

 långa spensliga, med några få gröna, men förkrympta blad försedda 

 utlöpare. Växtplatsen var belägen ungefärligen 1 km. väster om 

 Amots kapell på sydstranden af Testeboåns västra källarm, Kölsjö- 

 ån, intill en några meter öfver dalbottnen belägen ravinmynning. 

 Marken var ständigt öfversilad af en ur strandbrinken framrinnande 

 källa samt starkt beskuggad af tätt stående granar och enstaka löf- 

 träd, förnämligast glasbjörk, hägg och gråal, men äfven de båda syd- 

 liga masurbjörk och klibbal. Vegetationen i denna granlund, lik- 

 som i flera liknande på denna trakt, om hvars artsammansättning 

 jag lämnat beskrifning i min uppsats Bidrag till kännedomen om 

 vegetationen i Gestrikiand (S. B. T. 1916, h. 3, sid. 597), har på ett 

 synnerligen i ögonen fallande sätt påverkats af de extrema yttre för- 

 hållandena. I fältskikten ingå en brokig samling mestadels hög- 

 växta örter och gräs, både nordliga och sydliga element, alla ut- 

 märkta af en exklusiv vegetativ frodighet påminnande om de sub- 

 alpina Betuleta geraniosa. Så hade t. ex. Rnbus saxatilis och Phe- 

 gopteris polgpodioides minst dubbelt så stora blad som vanligt; 

 Festuca ovina, som i några exemplar förirrat sig hit, hade nästan 

 fullständigt förlorat sina xerofytkaraktärer och var försedd med 

 platta utbredda bladskifvor och ett högväxt, slakt strå. I likartad 

 riktning var Carex canescens utvecklad, hvilket gaf den ett med C. 

 loliacea likartadt växtsätt. Calamagrostis arnndinacea bildade inga 

 ax och var till sitt utseende förvillande lik Triticum caninum. Af 



