391 



på samma plats endast ett individ med en ofvanjordisk utlöpare, 

 som trängt ned i jorden och bildat en lök. 



För den experimentella morfologien spela sådana afvikelser som 

 de ofvan omtalade en synnerligen stor roll, och det synes, som om man 

 i Trientalis skulle äga ett lämpligt studieobjekt. Det är ju möjligt, 

 att de beskrifna exemplaren utgjort någon ras, som synnerligen lätt 

 reagerat mot ändrade yttre inflytelser, eller att de genom någon 

 svampinfektion blifvit påverkade. Hvad det senare fallet beträffar, 

 var verkligen ett af mina exemplar från Amot angripna af en svamp, 

 men de öfriga syntes fullt friska. 



Hos Trientalis europcca äro en del andra bildningsafvikelser kända. 

 Så förekommer det att blommor utvecklas från de förkrympta bla- 

 den nere på stammen, att blomskaften reduceras till sin längd, vi- 

 dare äro en mängd variationer i fråga om blommornas och blom- 

 delarnas antal, storlek och form iakttagna. L. M. Neuman har be- 

 skrifvit en synnerligen egendomlig form, funnen af honom både i 

 Medelpad och på västkusten, men äfven uppgifven från andra stäl- 

 len i Sverige samt från Tyskland. Hos denna utvecklas flera blom- 

 bärande bladrosetter ofvan hvarandra, hvilka blomma i tur och ord- 

 ning, hvarigenom blomningen kommer att fortsätta till långt fram 

 på sommaren. Dessa individ äro tydligen kraftexemplar, som på 

 grund af sin större assimilationsförmåga ägt resurser att äfven ut- 

 veckla en af topprosettens sidoknoppar till ett orthotropt floralt 

 skott. Individen ägde också, som synes af de af Neuman uppgifna 

 måtten, ovanligt stora blad och höga stammar. På kraftiga individ 

 förekommer ofta, som jag varit i tillfälle iakttaga, att knoppar i 

 bladvecken, mest nere på stammen, skjuta ut en förkortad, högst 

 ett par cm. lång axel med ett par små förkrympta blad. Slutligen 

 kan nämnas, att i Penzigs teratologi omtalas ett fall, då birötter 

 utväxt från vecket af topprosettens blad. 



Den i våra fjälltrakters hedformationer så ytterst vanligt förekom- 

 mande forma rosea af T. europcca är kanske också att betrakta som 

 en af yttre faktorer framkallad form. De förändringar, som träffat 

 denna, äro just de vanliga hos arktiska och alpina växtformer före- 

 kommande, såsom förhöjd blomrikedom, lägre växtsätt samt riklig 

 anthocyanbildning. Huruvida de i sydligare trakter af Sverige före- 

 kommande rosea -form erna också äga de nordliga exemplarens öfriga 

 egenskaper, vet jag ej. Om så är fallet, torde väl denna form vara 

 att betrakta som konstant och de sj^dliga exemplaren som relikter. 



