11 



hvori de forekomme, oversaetter Pans saaledes : „ Jomfru skal 

 have saa stor tilgift, som alt det gods, hun bringer ind til 

 manden, belober sig til og skal der komme ore mod ore; 

 men enke skal have saa megen tilgift som halft det gods, hun 

 indbringer. Tilgift skal i alle tilfselder vasre god hjemmel, 

 undtagen i disse tvende, om hun dor bornlos eller gaar fra 

 manden uden given aarsag." Paus har folgelig opfattet myn- 

 <hng som betydende den „ tilgift" eller, som han i overskriften 

 ogsaa udtrykker det, den „Uvgedmg u , som af manden 

 udbetaltes hustruen, og det fremgaar overhovedet af, hvad han 

 forovrigt anforer, at han har anseet de gamle ord „mundr", 

 „mynding u og „tilgi6f" for at betegne et og det samme. 1 

 "V erbet „mynda" har han i overensstemmelse hermed forstaaet 

 som „at opveie, dsekke ved hjselp af tilgiften", ligesom det er 

 fiensynligt, at han har afledet det af substantivet „mundr w . 

 Samme afledning og i hovedsagen ogsaa samme oversaettelse 

 hylde Schlegel, 2 Vigfusson, 3 K. Maurer 4 og Olivecrona. 5 Fr. 

 Brandt 6 derimod finder Pans' s overssettelse „meget tvungen" 

 og opfatter i modssetning til ham „mynda" som betydende at 

 ^overlevere, give ihaende," i hvilken henseende han stotter 

 sig til Fritmer, der i sin forste udgave af ordbogen netop 

 anforer disse betydninger. De sidstnaavnte autoriteter maa 

 saaledes have afledet „mynda" af fern. „mund", en haand. 

 Benne derivation foretrgekker ligeledes Schlyter, som havde 

 anledning til at udtale sig om ordet, fordi det foruden i et 

 Par andre danske love, tillige gjenfindes i Skaanelagen. Ogsaa 

 -ted Koch 7 turde stille sig paa samme side ; thi vistnok laeser 

 hos ham, at „mynda bildats af mundr", men da han til- 

 3X. henda af hond" og desuden henviser til 



feier 



hans „Samling af gamle 

 Woed-Anchers Jur# Skrifte 

 J Oxforderordbogen. 

 1 c p. 389. 



