18 EBBE HEBTZBEBG. (No. 3. 



Heller ikke indsees det, at der mod den her forsvarede 

 forstaaelse af stedet lader sig hente nogen indvending fra de 

 indskudte ord: „ok (skal) koma eyrir eyri igegn". Man har 

 vistnok hidtil villet opfatte dette forklarende tillseg, som om 

 det bestemte en art umiddelbar udvexling af tvende lige 

 store belob; men dette behover ingenlunde at ligge i ordene. 

 Uden at fseste mig ved forskjellen i udtryksmaaden mellem 

 „koma igegn" i det her omhandlede kap. 64 og „leggia igegn" 

 i kap. 53, hvor der er tale om en virkelig gjensidig opveielse 

 af tvende forskjellige belob, — saameget mindre som Ghil. 

 kap. 129 netop bruger „koma igegn" om et tilfselde af lignende, 

 faktisk kompensation, 1 — maa jeg dog haevde, at i ssetningen 

 „mynda skal meyiar fe allt ok koma eyrir eyri igegn" kom- 

 mer den udtrykte aekvation til sin fulde ret, naar den for- 

 staaes som gjseldende moens formue paa de to tidspunkter, 

 da den endnu befinder sig i hendes verges haand, og da den 

 fra denne gaar over til hendes segtefgelle. Hendes formue 

 skal, med omtrent sainme ord, til segtemanden udbetales „0re 

 for ore". Derfor knyttes bemserkningen ogsaa kun til over- 

 dragelsen af moes gods, medens den tjener til at fremkeve 

 modssetningen i, hvad der omvendt gjselder for enkes gifter- 

 maal, nemlig at af hendes gods kun halvdelen erhverves af 

 den nye aegtefaelle. 



Saameget vsegtigere kunde derimod synes den modargu- 

 mentation, der kan tamkes stottet til et andet ord i det os 

 foreliggende lovsted, nemlig „foryftalaust". Havde Vigfi (f!Son 

 og Friizner 2 ret i, at dette udtryk er en korruption af n foror- 

 talaust" eller „forattalaust" d. e. uden paaskud, uden 

 grund, vilde dermed mit forsog paa at forstaa kapitlet v$re 

 strandet. Jeg maatte i saa fald for min del anse det for saa 



