DE GAMLE LOVES MYNBTNG. 



temmelig nser haablost at interpretere. Men den anferte gjset- 

 ning hviler alene paa en, rigtignok, som det skal medgives, 

 i sig selv ikke fjemtliggende analogi fra det islandske lov- 

 sprog, hvori „forattalaust } forurtalaust a oftere bruges netop i 

 segteskabsmaterien om skilsmisse uden gyldig aarsag. De 

 norske love kjende imidlertid — bortseet fra det heromhand- 

 lede sted — hverken „foratta u eller „forattalaust u , men have 

 istedetfor det sidste som staaende udtryk „naudsynialaust" og 

 i senere texter „forfallalaust u . Havde det vseret hensigten at 

 udhseve en saadan modalitet, vilde Gul.loven derfor effcer al 

 rimelighed have grebet til sit saedvanlige „nauosynialaust". 1 

 Men i sammenhsengen, saadan som den fremkommer ved at 

 opfatte ordene „mynda K og „mynding" i nsermest mulige til- 

 slutning til deres danske betydning, passer den i „nau5synia- 

 laust" tiler „forattalaust" liggende indskramkning aldeles ikke 

 ind. Tvaertimod kraves der, for at meningen ad denne for- 

 tolkningsvei skal blive klar, et udtryk, der netop angiver en 

 gyldig foranledning for hustruen til at forlade aegtemanden, 

 ei i grand, der kan bevirke, at hendes af manden myndede 

 gods atter gaar tilbage til hende selv, og som altsaa forsaavidt 

 tar samme virkning, som hendes baade i de danske love og 

 1 Cloven opstillede b0rnl0shed. Og et saadant udtryk 

 behever man da heller ikke at soge langveis efter; det ligger 

 skrivfeilen „foryftalaust u adskilligt nsermere end „forattalaust, 

 ^mrtalaust". Man har egentlig blot at tamke sig, at en lang 

 i 8 i et tidligere haandskrif t feilagtig har faaet en streg over 

 nudteu og derved er bleven forvandlet til en „f , for at have 

 ^gang til omvendt atter at rette „foryftalaust u til „forystu- 

 Ust * d. e . beskyttelsesles, forsorgelseslos, hvorved det s0gte 

 1,1 aI t^aa fremstiller sig ved hjselp af en saa beskeden kon- 

 ^turjjom vel mulig. Det saaledes fundne udtryk er vistnok 



