Inden vi vende tilbage til en naermere undersegeke af 

 den beslaegtede, danske retsudvikling, turde det vaere rigtigt 

 at kaste et blik paa de tilsvarende svenske forhold for om 

 muligt her at finde en videre veiledning. Vi stode da strax 

 paa det eiendommelige og hidtil neppe med held forklarede 

 udtryk „omynd" eller „ormynd u , hvorraed Ostgotalagea i en 

 raekke lovsteder synes at bensevne huatruens medgift. Nord- 

 strom 1 afleder ordet af „mund u , fern., en haand, hvilket i 

 denne forbindelse skulde betegne slaegtens giftermaalsret og 

 evrige formynderskab over ugift kvinde, svarende til det mid- 

 delaldersk-latinske ,,mundium u . „Ormund" skulde nernlig v»re 

 navnet paa de „gaver, slssgten gav kvinden, naar hun gik ud 

 af („or u ) dens mund u . Men som af OMvecrona 8 frembaevet, be- 

 nytte de nordiske kilder aldrig ordet „mund M paa denne maade, 

 og derivationen savner derfor ethvert holdepunkt. Nylig nar 

 derimod Dr. Axel Koch 3 ogsaa i „ormynd u , hvoraf „omynd" skulde 

 vaere opstaaet ved korruption, villet finde den samme almindelige 

 betydning af gave, som han haovder for de ovrige ord af 

 denne stamme. Han sammenstiller „ormynd u , „urmynd" med 

 „urgaef", hvormed forstodes udstyr til giftefaerdig sen, ogfor- 

 klarer begge som: hvad der gives ud. Men paany maa det 

 da indvendes, at vi ogsaa her kun have med aegteskabsfor- 

 holdene at gj re, og at altsaa „ormynd w , „omynd" ligesaalidt 

 som „mundr u peger ud over dette snaevre omraade. Til mo- 

 tivering af min afvigende opfattelse af ordet bliver det nd' 

 vendigt at erindre om, at det system, som Ostgotalagen for 

 aegtefaellers formuesanliggender befelger, naermest er det i < « 

 svenske landskabslove ssedvanlige follig med trediedelsande 

 for hustruen. At denne ordning dog paa den tid, da lovene 

 nedskreves, endnu ikke var saa ret gammel, har Ohvecrot* 

 med gode grunde paavist sandsynligheden af. Dels kje» « r 

 den et aeldre udviklingsstadium tilhorende Gotlandslag aide * 

 intet faellig ; dels indskraenker Uplandslagen, den aaldre V 

 I Svenska samhallsforfattnineens historia. n p. 29 i noten. 



