34 EBBE HEBTZBEBG. [No. 3. 



S verge mere end i Norge bor formodes at have vssret det op- 

 rindelige, at dets indforelse tvsertimod ogsaa her maa tilskri- 

 ves den kristne kirkes tidligste bestrsebelser for at hsevde 

 ligestilletheden inden segteskabet mellem de to kjon, og at 

 det altsaa har aflost en seldre tilstand, der sikrede segteman- 

 den et segteskabeligt „alteie u , derom afgiver i mine oine netop 

 det ovenfor nsevnte udtryk i Ostgotalagen et direkte vidnes- 

 byrd. Til overgangstiden mellem hin seldste art af formues- 

 ordning inden segteskabet og det paafolgende ssereie for hu- 

 struen mener jeg nemlig, at dannelsen af den tekniske ter- 

 minus „omynd" eller ,,ormynd" maa henlsBgges. Den er, som 

 jeg antager, opstaaet i en periode, da man endnu havde at 

 regne med segtemandens ret til for sin egen del at „mynde"" 

 hustruens medbragte eller senere tilfaldende gods, og „onrynd a 

 — hvad der ikke er myndet, hvad der unddrages fra „myn- 

 dingen", det „u-myndede" — opfatter jeg folgelig som et med 

 negativ partikkel forsynet participium prseteriti femininum 

 af verbet „mynda u , af hvis tilvserelse ogsaa i oldsvensk, ved 

 siden af dets forekomst i skaanske, sjaellandske og norske 

 dialekter, dette udtryk altsaa vilde vsere den eneste gjenstaa- 

 ende levning. Det jssvnsides forekommende „ormynd" forkla- 

 rer jeg ved hjaelp a f den anden negative partikkel i oldsvensk 

 „or", „ur u , der gjenfindes i ord som „orbota", „ordela u , n or " 

 saka", „orskuld", „orf)iuva" o. fl., hvor „or u eg. „bort fra u , 

 „ud fra" ved at virke fjernende samtidig virker bensegtende 1 . 

 Hunkjonsformen kan vistnok uden vanskelighed motiveres ved 

 den formodning, at ordet fra forst af er bleven brugt adjek- 

 tivisk, tilsat et substantiv af hunkjen, f. ex. „hemfylgd u , »egbn* 

 e. lign. ; man jsevnfore Ostgotalagens udtryk „omyndu egkn • 

 Er denne betragtningsmaade rigtig, skulde altsaa hustrus 

 ssereie i oldsvensk ret have udviklet sig ad den vei, at ma* 



1 Jfr. den samtidige anvendelse af begge disse najgtende partikler ved 

 det oldnorske sekr: osekr og orsekr . { { 



2 * 0ldn °^ k *>™kommer „omynd» paa et eneste sted, nemlig ; ^ 

 Fomm. Sogur VI s. 140 (Fagrsk. Kap. 156) anfert vers at W ^ 

 Amorsson om den senere konge Harald Haardraades kamp 

 „Afrikas iyrste". Det heder her: 



