looy.j DE GAMLE LOVES MYNDING. 45 



nogen arveret i egentlig forstand. Hvorfra denne erhvervelse til 



fordel for segtemanden, og hvorfra disse oiensynlig meget 

 gamle, tekniske, men dog heller ikke paa nogen oprindelig 

 arveret tydende udtryk fpr erhvervelsen? Det turde neppe 

 kunne afviscs, at den gjennem nservserende undersogelse for- 

 segte besvarelse af disse sporgsmaal giver en forholdsvis 

 enkel og i sig selv ikke usandsynlig losning af de nsevnte og 

 adskillige andre vanskeligheder, som studiet af den gamle seg- 

 teskabsudvikling ikke har ret til at gaa af veien for. Antage 

 nemlig, at myndingen af hustrus gods i Danmark som i 

 Norge og Sverge oprindelig er foregaaet ved tegteskabets 

 stiftelse, — at hustrus ssereie derpaa, ligesom i Sverge, er 

 opstaaet ved medgiftens delvise unddragelse fra denne myn- 

 ding, isser forsaavidt angik jordeiendom og guld, — at segte- 

 mandens tutelmaessige raadighed over hustraens ssereie, atter 

 %esom i Sverge, har bevirket, at det egentlig forst paa skif- 

 *et effcer aid ode hustru praktisk kom for dagen, hvad der 

 havde vffiret hende saerskilt forbeholdt, og hvad ikke, hvorved 

 en forskydelse af myndingen til defcte senere tidspunkt af sig 

 selv indtraadte, — at denne forskydelse i Danmark videre 

 fsrt med sig, at man begyndte at anse myndingen som 

 et slags arv, der blev at underkaste de almindelige arve- 

 re gler om mandslod o. desk 1 , indtil man i Jydske Lov tog 

 sk ndtet fuldt ud og indsatte ordet „Eerv£B u istedetfor det seldre 

 "ttyndae"^ — sam ^ at ^ enne betragtningsmaade af novate 

 erhvervelse som en arv efter hustruen endelig ogsaa, trods 



en mo< lsatte, ved ssereiets oprindelige indforelse virksomme 

 ^kegang, konsekvent har fundet anvendelse ogsaa paa hu- 

 struens efterladte arvejord, hvilken ved faelligets strengere 

 ^dannelse var det eneste, som efterhaanden blev tilbage af 

 ^des tidligere s^reie, - saa have vi, mener jeg, for os en 



^ikhugsraekke, hvori ethvert led forsvarer sin plads, ikke 

 . 6 Ve( * ^ eil j som det synes mig, fiudkommen tilfredsstil- 



