46 EBBE HEBTZBEBG. [No. 3, 



lende indbyrdes sammenhseng, men tillige ved de konstruk- 

 tive tilknytningspunkter i Ostgota- og Grulathingslovene. 



Sammenfattes resultatet af den saaledes tilendebragte 

 bevisforelse, hvis moisommelighed og hypothethiske karakter 

 ingen skal vsere villigere til at indromme end jeg selv, ogfra 

 hvilken jeg desuden, for ikke at lade afhandlingen svulme op 

 til en monografi over hele den gamle nordiske tegteskabsret, 

 har maattet udelade alt, hvad der ikke stod i umiddelbar for- 

 bindelse med hovedtanken, saa bliver det folgende: I alle 

 tre nordiske riger — Island har jeg af mangel paa direkte 

 hidhorende, sprogligt materiale stillet saagodtsom udenfor 

 undersogelsen — bar aegteskabsretten gjennemgaaet tre sta- 

 dier, hvoraf det sidste og endelige reprsesenteres ved f selliget, 

 det mellemste, forbigaaende og mere eller mindre skarpt udprs- 

 gede, ved ssereiet, det seldste og oprindelige ved myndin- 

 gen. Under denne bensevnelse forstodes segtemandens erhverv- 

 else i eget navn af det gods, hustruen ved brylluppet med- 

 bragte som medgift eller arv, eller som hun senere arvede, 

 og hvilket folgelig umiddelbart indgik i mandens alteie. 

 Dog er berved at mserke, at der til den gjennem de f0lgen.de to 

 stadier betegnede bedring af bustruens stilling inden segte" 

 skabet svarer en samtidig forsiggaaende bedring af kvindens 

 stilling inden setten med den deraf flydende udvidelse af hen- 

 des adgang til at arve. Oprindelig maa myndingen derfor i 

 regelen kun bave fundet anvendelse paa den ifolge fsestemaals- 

 aftalen udredede medgift, med bvilken det var bsevdet skik 

 fra giffcermaalsmandens side at ledsage bruden, og som ved 

 siden af kvindeklseder og smykker vel efter udrederens lei- 

 lighed bar bestaaet af sengklseder, guld og solv, vadmel og 

 skind, traelle og kvseg samt andet nyttigt losore af vexlende 

 slags, der egnede sig som tilskud til og stotte for den »gte- 

 skabelige okonomi. At sikkre hustruen en personlig og uan- 

 * Uagtet Tacitus som ovenfor n *vnt iGermania kap. 18 lader hus«^u 



modtage, ikkemedbringe „dos", oplvser han dog i samme aandedr*. 



at ogsaa bruden „invicem ipsa armorum aliquid viro offert . 



turde vel allerede vajre at finde spiren ogsaa til den germa^ 



