1889.] DE GAMTiE LOVES MTNDING. 47 



gribelig, egen formue var derimod en foradseenhed, som ikke 

 lettelig kunde falde en tidsalder ind, i hvilken den ugiffce 

 kvinde endnu helt og holdent beroede af sine settmsends god- 

 villige underholdning. I sannnenligning med denne, retsligt 

 paa engang fuldkommen usikkrede og afhsengige tilvserelse \ 

 var det alt i sig selv en betydelig forfremmelse at trsede over 

 i den gifte kones stilling, og at besvserliggjore hendes udsigt 

 hertil ved at stille nsergaaende betingelser maatte derfor ligge 

 langt udenfor de gamles tanke. Et ssereie vilde paa dette 

 udviklingstrin have vseret en retslig abnormitet og en for- 

 driiigsfuldhed. Kun for det tilfselde, at segteskabet oplostes 

 ved hustruens bornlose dod eller derved, at manden undlod 

 at opfylde sin forsorgelsespligt, indtraadte ogsaa i formue- 

 retslig henseende status quo ante ; men dette var en umiddel- 

 bar f lg e af a3gteskabsforholdets og segteskabskontraktens 

 faktiske bortfalden og bor ikke opfattes som nogen sikker- 

 Hedsforanstaltning, der med hensigt var truffennfor at skafTe 

 fcende et livsophold. En saadan beregning maatte allerede 

 medgiftens, som oftest vistnok temmelig beskedne, st0rrelse 

 regelmsBssig udelukke. I overenstemmelse hermed var da 

 °gsaa SBgtemandens raadigbed over det myndede gods n8Br- 

 meat at betragte som en i eget navn udovet eiendomsret 

 (»Heimil vid ollum lutum"). Kun var denne forsaavidt af en 

 sseregen art, som den existerede under de nssvnte forbehold 

 at hustruen dede for manden uden at efterlade denne f »1- 

 les b0rn > el ler at segteskabet oplostes paa grand af paatagelig 

 P%tlors mmelse fra mandens side. En saadan betinget eien- 

 domsret kunde imidlertid ikke frembyde noget selvmodsi- 

 gende p aa en tid, da kjob og salg med forbehold af losnings- 

 rettigheder var en af de mest kurante aftaler. For det til- 

 *We, at hustruen ved sin dod for manden efterlod fselles 

 0m ' f0l ger det umiddelbart af Gul. kap. 54, at han i kraft 

 ^yndingen vedblev at vsere, og at altsaa ikke bornene i 



