i dens gamle, af ssereiet upaavirkede skikkelse, og alle tre 

 systemer foreligge saaledes endnu side om side i Gul.lovens 

 seldre textredaktion. Dog er det vel i praxis lykkedes de 

 yngre ordninger og vistnok isser fselliget efterhaanden at for- 

 trsenge den fra hedendommen arvede retsform, og da rigsmo- 

 det i Bergen 1164 endelig afskaffede myndingen, har den 

 neppe vseret synderlig mere end en retslig antikvitet. 



I Sverge, hvor hustruens ssereie fra forst af kun udgjorde 

 en del (den saakaldte „omynd") af hendes medgift („hemfylgd u ), 

 og hvor der ogsaa kun undtagelsesvis, nemlig forsaavidt saer- 

 eiet bestod i jordeiendom af en vis storrelse, afkraevedes 

 segtemanden et tilskud dertil („vif>ermund"), maa saereieinsti- 

 tutionen i deres oine, der haevdede hustruens ideelle ligestillet- 

 hed med manden, ikke vaere bleven anseet tilstraekkelig, og 

 faelliget benyttedes derfor her som det mest virksomme red- 

 skab til forbedring af hustruens kaar. Upplandslagens 

 ^rfdab. kap. 3 ved at berette, at det var kong Erik den 

 hellige (1150—60), der istandbragte den jegteskabslovgivning, 

 tvori hustrus trediedelsandel i m a n d e n s bo („i allu h a n a i los- 

 0rum ok han aflas fa, utan guU ok hemse hion") indgik som 

 det vigtigste led. Denne efterretning, der forovrigt synes 

 ""g at fortjene en mere bogstavelig fortolkning end den, 

 Olwecrona 1 lader den blive tildel, udtrykker loven i ethvert 

 f ald saaledes, at faelliget skjonnes at vsere bleven betragtet 

 mm v *rende til gunst for hustruen, og hermed falder Ost- 

 gotalagens opfatning eiensynlig ogsaa sammen. Aller paata- 

 geligst fremtrseder dog denne synsmaade i den omstaendighed, 

 at feUigets oprettelse, ikke som i Norge, blev et middel til 

 at °P h9 eve hustruens ssereie. Dette blev tvsertimod i den ud- 

 strakning, ^ori det hidtil forelaa, fremdeles holdt udenfor, og 

 o 6t Skridt > ma * tog, da det saakaldte feUesbo stiftedes, var ene 

 ° 8 alene at aabne hustruen, ifald hun overlevede manden, ad- 

 8* n g til en trediedelsandel deri. Men heraf fremgaar da ogsaa 



68 ^iskjendeligt, at hvad hun saaledes nu fik en andel i, 



216. 



