13 



^Erede Kolleger, aerede Forsamling! 



Vi har atter lidt et Tab af en af vore bedste Maend, 

 en der har gjort vort Universitet og vor Videnskabelighed 

 mangen vigtig Tjeneste, en der under et langt og virksomt 

 Liv vel har ydet Fsedrelandet endnu storre. Vi savner en 

 gammel, heitagtet Kollega, i de senere Tider naesten kun 

 en Gjaest i Norge, men en, hvis aerefulde Navn er kjendt 

 som faa i de fremmede Lande. 



Raster vi e£ Blik ud over hans Livsvirke gjennem de 

 Wi Aar, hvori Ole Jacob Broch faerdedes blandt os, saa 

 meder der os et overraskende mangfoldigt Billede, vanskeligt 

 at sammenfatte til en Enhed. Og det er dog dette, jeg vil 

 prove, idet vi nu alle gjenkalder ham i Erindringen. Men 

 jeg sammenholder og ordner blot en Raekke af Detailler, 

 for sterste Delen vel bekjendt, delvis kun kjendt af fserre; 

 selv feier jeg dertil kun ganske lidet, et og andet, der 

 turde kaste et Lys over Sammenhaengen. En naermere 

 Udredning af, hvad nan var for Land og Videnskab, maa 

 det vaere Fremtidens Sag at give. 



Det er et daadrigt Liv, der nu ligger afsluttet for os; 

 foi hvor nan kom, der greb nan ind med staerke Haender, 

 °g nan blev en af de Krasfter, der har sat det dybeste Mserke, 

 e aten det gjaldt Videnskaben og vort Aandslivs Fremme, 

 e Uer det gjaldt det praktiske Liv, vore Samfundsforhold, 

 y ore internationale Forhold. 



