17 



1826 havde henlagt i Akademiets Gjemmer, en Afhandling, 

 hvori Fundamenterne for Laeren om de Abelske Trans- 

 cendenter var nedlagt. 



Ingen Under da, om fremragende franske Akademikere, 

 ogmed Mathematikeren Cauchy i Spidsen, Abels forsommelige 

 Dommer, Mamd, der maatte fole Trykket af en begaaet 

 Uret, modtog med des sterre Velvillie en udmserket Lands- 

 mand af Abel, en, der tegnede til at traede i hans Fodspor. 



Og Broch fortsatte sine Studier under en dobbelt 

 Impuls, ikke alene paavirket af Abelske, men ogsaa af 

 Cauchyske Ideer. Thi Cauchy havde forlaengst gjort en 

 Rsekke af banebrydende Arbeider over Lysets Theori; 

 saerlig at maerke hans grundlaeggende Afhandling over 

 Lysets Dispersion, offentliggjort i Prag i 1836, under hans 

 Landflygtighedstid. Og Fysikeren Babinet, der ogsaa var 

 en Veileder for Broch, beskjaeftigede sig saerlig med Optiken. 

 Saaledes fortes Broch ind paa sine optiske Arbeider. 



De ferste sterre Frugter af sine Studier nedlagde han 

 i en Raekke af ren mathematiske Afhandlinger : „om visse 

 transcendente Funktioner", „om visse Egenskaber ved en 

 ▼is Klasse af transcendente Funktioner"; og sluttelig „om 

 Funktionen af Formen etc. etc.", en Afhandling, som han 

 ved Enden af Aaret 1841 presenterte for Akademiet i 

 p aris, og som med megen Ros blev indfert i Journal des 

 savants etrangers. 



Det var et Arbeide, i hvis Analyse vi ikke kan ind- 

 og hvisTitel vi endog, paaGrund af den mathematiske 

 p orm, ikke refererer fuldstaBndig. Men hele hans Energi 

 ^benbarede sig deri, og det bererte just nogle af de nye 

 °? vanskelige Undersogelsesgjenstande, der var bragt ind 

 1 Videnskaben gjennem hans store Forgjaenger. Broch 

 ha vde Uget sit Standpunkt i de netop udkomne Sknfter 

 •ea den Abelske Parisermemoire med sit maegtige Indholtl 

 tomde han endnu ikke kjende. 



