19 



Lysfarver, hvoraf det hvide Lys er sammensat. Men 

 amiddelbart kan dette endnu ikke erkjendes, da det gjen- 

 nempasserede Lys fremdeles viser sig som hvidt. 



Man lade nu dette gjennempasserede Lys passere videre 

 gjennem en Turmalinplade, hvorved det underkastes en 

 J fornyet Polarisation. Efter dens Stilling indtraeder et 

 | forskjelligt Forhold. For en given Stilling er det en vis 

 ? Straaleart, eller Lysfarve, som ikke slipper igjennem, 

 andre tilgraendsende Straalearter, der slipper ufuldstaendigt 

 I igjennem; for en forandret Stilling er der andre Lysstraaler, 

 med hvilket det samme er Tilfaeldet. Efter denne dobbelte 

 Polarisation faar man da et Farvebillede, hidrerende fra 

 j de manglende Straaler i det hvide Lys. Og Farverne for- 

 ! andres, eftersom man dreier Polariscopet, Turmalinpladen. 

 Man dekomponere nu, efter Broch, dette farvede Lys 

 ve <* Hjaelp af et Prisma. Der viser sig dunkle Striber, 

 svarende til de manglende Farvestraaler. Men desforuden 

 . kommer de Frauenhoferske Linier frem, saafremt man har 

 knyttet Sollyset. Og gjennem Sammenligningen faar man 

 sa a en Bestemmelse af, hvorledes Polarisationsplanet er 

 dl 'eiet just for den Straalearts Vedkommende, hvis Gjennem- 

 &ang ophasvedes efter den valgte Stilling for Polariskopet. 



Denne smukke og almindelig optagne experimentelle 

 F remgangsmaade findes saarlig udviklet i den ovennaevnte 

 Hovedafhandling af Broch, en Afhandliug, der ellers stet- 

 sig paa Cauchyske Ideer, hvilke han segte at udvide 

 °e berigtige. Og som det af Hensyn til et reist Prioritets- 

 8 P»rgsmaal har havt sin Interesse at bemaerke, indsendtes 

 den til Kollegiet henimod Enden af Aaret 1845 til Er- 

 hv ervelse af den filosofiske Doktorgrad. Denne underkastede 

 ban sig derimod ferst i 1847. 



Disputationsakten foregik i Latinskolens forrige Lokale 

 °S for ferste Gang i det norske Sprog. Langberg og 

 Hansteen var de beskikkede Opponenter. Og Langberg 



