54 



blefvo sand och jord samt öfriga tillbehör från början steriliserade 

 vid hög temperatur, dels uppträdde den ungefär samtidigt i flera 

 från hvarandra skilda kulturer. Af intresse var att iakttaga, att 

 utvecklingsbetingelserna för parasiten och dess värd fullkomligt 

 tyckas sammanfalla, så att Cordyceps ej kan saprof^^tiskt fortlefva 

 om sklerotiet dör i ett förtidigt utvecklingsskede. Vidare ser man 

 Claviceps purpureas egna slromata företrädesvis uppträda på sådana 

 sklerotier, som äro jämförelsevis lindrigt angripna af parasiten, 

 d. v. s. där den användbara näringen icke blifvit af parasiten helt 

 utnyttjad. 



Fig. 1. Kultur af sklerotier af Claviceps pnrpurea med talrika stromata af Cor- 

 dyceps Clavicipitis n. sp. Längst till vänster ett stroma af Claviceps jämte flera 

 yngre Cordyceps-^tromsit-Å från ett och samma sklerotium. — {, — Förf. foto. 



Ehuru direkt jämförande försök af mig ej blifvit anställda, har 

 den iakttagelsen likväl ej kunnat förbigås, att sättet för bevatt- 

 ningen spelar en stor roll för skleroliets vidare utveckling. Ty så- 

 dana kulturer, som blifvit skötta i öfverensstämmelse med de före- 

 skrifter, KoLKwiTz [3] ger, hafva dock ej velat lyckas, om en jämn, 

 mer eller mindre riklig fuktighet hållits, utan endast när med långa 

 tidsmellanrum en ej alltför frikostig bevattning skett, så att tydliga 

 torra perioder fått omväxla med kortare fuktiga. Liknande iakt- 

 tagelser öfver Claviceps purpiirea gjordes af Klebahn [4], och redan 

 1856 påpekade Durieu de Maisonneuve [1] i sin utförliga beskrif- 

 ning öfver odlingen af denna svamp tillräckligheten af sällsynta be- 

 vattningar. Eftersom frambringandet af en vegetation af Cordyceps 

 äfven visat sig vara beroende af en liknande förbehandling af 

 sklerotiet, kommer man lätt på den tanken, att just en sådan be- 



