70 



äro honblommorna mindre och mera oansenliga än de tvåkönade 

 blommorna, ej så öppna och på utsidan ej sällan grönaktiga (se 

 tafl. 1, fig. 3). Sent blommande honexemplar med stora öppna 

 blommor äro enligt meddelande af Lic. T. Vestergren af honom 

 funna vid Gröndal på Djurgården. 



Honblommornas kalkblad äro försedda med klyföppningar på 

 undersidan. Enligt Schaffnit afviker A. nemorosa från de öfriga 

 undersökta Anemone-SiTierna. däri, att dess kalkblad ha klyföppnin- 

 gar endast på öfversidan ; detta gäller emellertid endast om de två- 

 könade blommornas kalkblad. Gränsen mellan de båda slagen af 

 blommor är för öfrigt ofta ej skarp, ty honblommorna ha ej sällan 

 några mer eller mindre utvecklade ståndare. 



En ännu mera utpräglad grön färg ha blommorna af en märk- 

 värdig hvitsippa, som jag funnit i Karlbergsparken vid Stockholm 

 i ganska många exemplar på ett inskränkt område. Sedan jag fann 

 denna form våren 1897, har jag ej undersökt den lefvande och kan 

 därför ej bestämdt uttala mig om dess systematiska värde; den upp- 

 ställes därför endast tills vidare som varietet. Möjligen bör den 

 rättast betraktas som en monstrositet. 



Anemone nemorosa L. var. (?) micrantha Lagerh. Tab. 1, fig. 4—6. 



Floribus hermaphoditis parvis, tepalis nonnUul incuruis, in parte 

 interiore subviridibus, subtiis plus miniisve viridirubris, scepissime pu- 

 berulis; floribus femineis minimis, tepalis gynceceo subappressis, rubris. 



Hab. Sueciae ad Karlberg prope Stockholmiam, ubi 1897 legi 

 (typus in herb. universitatis Stockholmiensis). An tantummodo de- 

 formitas? 



De tvåkönade blommorna äro omkring 12 mm. i diameter, hon- ^ 

 blommorna endast hälften så stora. Anmärkningsvärdt är, att kalk- 

 bladens undersida oftast är mer eller mindre hårig, en karaktär 

 som annars tillkommer A. ranunculoides, men som äfven stundom 

 finnes hos A. nemorosa f. purpurea (Jacobasch, p. 37). 



En annan form med delvis gröna blommor är f. viridans Beck 

 (I, p. 409); kalkbladen hos denna äro hvit- och grönstrimmiga. 



Som ofvan nämnts äro blommorna af var. cyanopis välluktande. 

 Vid Malma på Värmdön fann jag äfven exemplar af den vanliga, 

 hvitblommiga formen med välluktande blommor, annorstädes har 

 jag endast funnit former utan utpräglad lukt och äfven i litteraturen 

 har jag förgäfves sökt efter uppgifter om en dylik f. odorata. 



