80 



mångenstädes i södra Sverige åtminstone upp till Dalsland, Närke och 

 Uppland, men då den vanligen är svagt utvecklad och starkt sorediös, 

 blir den lätt förbisedd. 



P. intestiniformis härstammar från den sedan 60 år kända fjmdorten 

 på ön Jungfrun i Kalmarsund och är insamlad af kand. Du Rietz. 



Getraria Delisei f. sorediifera skiljer sig från artens hufvudform genom 

 närvaron af stora, mer eller mindre upphöjda soral särskildt på de nedre 

 delarne af bålen. Huruvida här föreligger en ståndortsmodifikation eller 

 en form af systematisk rang, måste ytterligare undersökas i naturen. 

 Exemplaren äro insamlade af kand. Harry Smith på fjällhed på Helags- 

 fjället ungefär 950 m. öfver hafvet. 



Riiiodina Bischoffii var. immersa är insamlad på smärre block af silurisk 

 kalksten vid Vättern nära Borghamn, strax norr om Omberg. Habituellt 

 ter sig denna varietet ganska afvikande från hufvudformen, men i fråga 

 om apotheciets inre bj^ggnad förefinnas inga olikheter. Med kännedom 

 om den stora variabiliteten hos många Rinodina-Sirier kan jag icke ännu, 

 med de ringa tillfällen jag haft att studera den i fria naturen, förmå mig 

 att betrakta den som en särskild art. 



Biiellia rinodinoides är insamlad på klippor vid Vättern, hufvudsakligen 

 i stänkbältet, i Ödeshögs socken söder om , Omberg (jfr Bot. Notis. 1892, 

 p. 132). Arten står otvifvelaktigt rätt nära B. coniopta (Nyl.) V^^edd. (jfr 

 Bot. Notis. 1895, p. 211), från hvilken den afviker bland annat genom mindre 

 sporer. Såsom artnamnet antyder, erinrar den om en Rinodina; och 

 gränserna mellan de båda släktena äro i verkligheten svagt markerade. 

 Fråga torde vara, om det ej vore det naturligaste att förena Buellia och 

 Rinodina, på samma sätt som flera författare gjort med Blastenia och 

 Caloplaca. E. Wainio [Arkiv för botanik. Bd. 8, n:r 4 (1909), p. 76] har 

 sökt lösa svårigheterna genom att uppställa ett intermediärt släkte, 

 Melanaspicilia, men därmed sj^nes egentligen ingenting vara vunnet, enär 

 samma vanskligheter kvarstå, när det gäller att bestämma gränserna 

 mellan detta och Rinodina å ena, Buellia å andra sidan. 



Blaslenia tetraspora är utdelad från Vällista i Undersåker (Jämtland), 

 där den växer på mossor, företrädesvis Racomitriuni, och andra vegetabilier 

 och spelar ungefär samma roll i vegetationen som Bl. leacorcea på Skurdals- 

 höjden och kring Skurdalsporten. Habituellt kunna de båda arterna 

 knappt skiljas. 



Opegrapha atra (n. 539) är insamlad på lind vid Vättern nära Öninge 

 i Ödeshögs socken söder om Omberg. Den förekommer äfven flerstädes 

 på berget, t. ex. vid Alvastra och i MuUskräerna. Hvarken P. G. E. Theorin 

 (Ombergs lafvegetation) eller S. Almquist (Om de skand. arterna af lafsl. 

 Opegrapha etc.) anger någon fyndort för arten på Omberg eller annor- 

 städes i Östergötland. 



Thelopsis melathelia är likaledes utdelad från Vätterns stränder söder 

 om Omberg. Beträffande dess uppträdande här hänvisas till Theorins 

 Ombergs lafvegetation och mitt meddelande i Bot. Notis. 1892 (p. 131). 



Thelidium papulare [~ Th. Sprucei cLeight.)] är insamlad på Omberg, 

 vid Stocklycke och Borghamn, på skiff"er i svallbältet vid Vättern. 



Stockholm den 2 januari 1916. Gust. O. Malme. 



