82 



tjocka, upptill vidga de sig småningom till en föga utpräglad bägare, som 

 från sin kant utskickar ett antal korta, högst 5 mm. långa grenar, hvilka 

 på. kraftigare exemplar i spetsen äro svagt bägarlika och i sin tur 

 prolifierande i kanten; på ett exemplar finnas t. o. m. grenar af tredje 

 ordningen. De flesta grenar uppbära ett litet eller en samling små 

 apothecier (på Västgöta-växten finns icke något enda större, fullt ut- 

 bildadt sådant). 



Utan allt tvifvel föreligger här Cl. fabelliformis var. polydactyla (Floer- 

 ke) Wainio, en i Tyskland, Frankrike och England mångenstädes växande 

 laf. Någon säker och bestämd uppgift om dess förekomst i Sverige har 

 icke förelegat förr än år 1913, då F. Erichsen omnämner den från 

 Kullaberg. G. Torssell upptager den visserligen redan år 1843 såsom 

 »rr.» i sin Enumeratio lichenum Scandinavite {Cl. coccifera C. polydactyla 

 men angifver icke någon bestämd f3^ndort. W. Nyländer säger i Lichenes 

 Scandinaviae (1861), där den benämnes Cl. macilenta var. coronata, alt 

 han ej sett den från Skandinavien, och af Th. M. Fries' uttrj-ck i 

 Lichenographia scandinavica (1871) framgår icke, om han haft svenska 

 exemplar till sitt förfogande. En uppgift af Lindsay om dess förekomst 

 i Norge betecknas af Wainio som osäker, och från Finland är arten 

 icke bekant. 



I fråga om förekomstsätt erinrar Cl. fabelliformis om Cl. digitala. 

 Västgöta- exemplaren äro insamlade på en starkt förmultnad, mossbe- 

 vuxen stubbe, och F. Erichsen säger, att den på Kullen växer »auf 

 moosbedechten Steinen und Baumstiimpfen». 



C/. pHyrea (Floerke) Fr. 

 Th. M. Fries, Lichenogr. scand. (1871), p. 90. — E. Wainio, Monogr. 

 Cladon. univers. II (1894), p. 349. 



Denna art är i Th. M. Fries' Lichenographia icke uppgifven för mer 

 än en enda fyndort i Sverige, nämligen Femsjö (Småland), där den in- 

 samlats af E. Fries. F. Erichsen har år 1911 funnit den på Kullen 

 och upptagit den i sin ofvan omnämnda afhandling. G. E. Du Rietz 

 har år 1914 insamlat den på Öland, i sandig tallplantering vid Resmo. 

 och lämnat mig material för utdelning i Lichenes suecici exsiccati (n. 477 . 

 I Uppsala Botaniska museum ligga exemplar från Yästermo (Söderman- 

 land), O. G. Blomberg år 1883. Själf anträffade jag den sistförflutna 

 sommar vid Öninge i Ödeshög (Östergötland), där den växte på det tunna 

 jordlagret på delvis med ljung bevuxna, solöppna klippor vid Vättern. 

 Den synes sålunda hafva en rätt vidsträckt utbredning inom vårt land. 

 I Finland är den, för så vidt jag kunnat utröna, ej anträffad, ej heller i 

 Norge. Däremot är den känd från ett par fyndorter i Danmark och 

 uppträder mångenstädes i Tyskland. För öfrigt är den så godt som en 

 kosmopolit. 



De svenska exemplaren äro samtliga lågväxta och tillhöra sålunda var. 

 Zivackhii Wainio; de af mig insamlade äro endast 10—17 mm. höga, med 

 ganska väl utvecklade, ofta i kanten prolifierande bägare och närmast 

 att hänföra till forma cladomorpha Floerke. Vid hastigt påseende er- 



