92 



20' n. br., föga besökt af botanister, dels från sydsluttningen upp mot 

 toppen af det ganska svårbestigbara fjället vid Fagernes, ung. 68^40' 

 n. br., söder om Narvik. — De förra utgöra några iakttagelser, gjorda 

 1912 tillsamman med Thobe C. E. Fries, och afse att illustrera det om- 

 diskuterade säregna förhållandet, att fjällväxterna i så hög grad ned- 

 stiga till hafvets nivå i det norska kustlandet — i motsats till vårt vid 

 Bottniska viken. Den hittills framkomna mest plausibla — och ännu ej 

 vederlagda — tolkningen af detta fenomen har gjorts af John Frödi .n 

 Om fjällväxter nedanför skogsgränsen i Skandinavien, Ark. f. Bot, Bd. 

 10, N:o 16, 1911, refererad i Sv. Bot. Tidskr., Bd. 5, H. 4, 1911) och dess 

 liufvudpunkter äro, att saltet i kusttrakten på — de i regel xerofila och 

 dit lättransporterade — fjällväxterna verkar transpirationsnedsättande, 

 h vartill kommer, att fjällväxternas optimumtemperatur här ej öfverskrides. 

 Att säkerligen en del andra faktorer spela en ej obetj^dlig roll härvid- 

 lag är odisputabelt. Hvad särskildt Andön beträffar äro de lokaler, där 

 fjällväxterna bäst trifvas, ofta täckta af snäcks^kal — mj^llagret sj^nner- 

 ligen tunnt och eventuellt förekommande koksalt lätt urlakad — en 

 analj^s af hemförda jordprof komma med visshet att gifva till resultat 

 en afsevärd kalkmängd, och med kännedomen af det stora antalet fjäll- 

 växter, som antingen äro kalkbundna eller kalkälskande, kan man ej 

 undgå att häri se en af förklaringsgrunderna till den frappant stora 

 fjällväxtförekomsten långt ute i hafsbandet. Särskildt den rikliga före- 

 komsten af Dry as-associationer tyder härpå, men å andra sidan är ej 

 att förglömma, det kalkens direkta betydelse härvidlag ingalunda är klar- 

 lagd; så uppträda vissa arter än som kalkälskande än som indifferenta, 

 i detta afseende t. ex. Alchemilla alpina. Om än problemet sålunda ej 

 kan anses utredt, råder intet tvifvel om, att fjällväxterna i regel gynnas 

 af å växtorten belintlig kalk, bl. a. peka förhållandena å Andön därhän. 



* 



Hvad slutligen anteckningarna från Fagernes beträffar, gjordes dessa 

 1912 vid en min uppmätning af trädgränsen där. I hög grad iögon- 

 fallande var det stora antalet »sydliga» arter eller ej egentliga fjällväxter, 

 som stego — tack vare klimat- och terrängförhållanden — upp i eller 

 öfver trädgränsen (550 m.\ Fenomenet var här af lokal natur, betingadt 

 af det ofvan sagda, men torde därför ej sakna sitt intresse, innebärande 

 på sätt och vis en motsättning till hvad som framhölls såsom beteck- 

 nande för Andöns vegetation. 



* * 

 * 



Torne träsk-området. 



Achillea Millefoliam: Alaterialvägen Abisko— Björkliden 1909, 10, 12: 



SYLVÉN 04, SONDÉN 07. 



Alchemilla aculidens: Ortovare, 800 m. ö. h. 



Ainas incana v. borealis f. glabra: Björkliden, Kåppasjokk, manshög 

 och rikt fruktificerande 1912). 



