109 



Nyare undersökningar öfver safstigningsproblemet. 



DixoN 1914 (Sc. Proc. Diibl. Soc. 14, 229) »On the tensile strength of sap»; 

 HoLLE 1915 (Flora 108, 93) »Untersuchungen iiber Welken, Vertrocknen 



und Wiederstraffwerden» ; 

 JosT 1916 (Zeitschrift f. Bot. 8,i) »Versiiche iiber die Wasserleitung in der 



Pflanze» ; 



Renner 1912 (Ber. Deutscli. Bot. Ges. 30, 576 & 642) »Versuclie zur 



Mechanik der Wasserversorgung» ; 

 — »— 1915 (Jahrb. wiss. Bot. 56 [Ffetfer-Festschrift], 617) »Theoretisches 



und Experimentelies zur Kohäsionstheorie der Wasserbewegung» ; 

 Ursprung 1913 (Ber. Deutsch. Bot. Ges. 31, 401) »Uber die Bedeutung der 



Kohäsion fiir das Saftsteigen» ; 

 — »— 1915 (Ber. Deutsch. Bot. Ges. 33, 153) »Uber die Kohäsion des 



Wassers im Farnannulus». 



De senaste undersökningarna öfver safstigningens gamla problem ha 

 lika litet som de otaliga tidigare alltsedan Hales' dagar lyckats bringa 

 slutlig klarhet. Emellertid ha flere af dem lämnat synnerligen viktiga 

 och vägande argument i den aktuella stridsfrågan för eller mot kohesions- 

 teorien (se Falcks referat af Renner och Hannig i Sv. Bot. Tidskrift 

 1913). 



Renner kunde 1912 påvisa förekomsten af negativa tryck i transpire- 

 rande skott af intakta växter. Kvistar af växande plantor fingo suga 

 vatten genom bladytorna, inneslutna i potometer, så att sugningen kunde 

 registreras. Vid kvistarnas därpå följande kapande visade potometern en 

 kraftig återstöt. Denna återstöt visade sig äfven hos låga växter och 

 rötter (rotsystemet af Phaseolus i vattenkultur), hos de senare särskildt 

 då de befunno sig i osmotiskt verksam lösning. Vid samma koncentra- 

 tion af lösningen var återstöten starkare, ju större sugningen var före 

 dekapiteringen. Ändringar af den rötterna omgifvande lösningens osmo- 

 tiska tryck medförde hos intakta plantor samma reaktion som ändring 

 af ledningsmotståndet genom klämning etc. hos transpirerande kvistar: 

 omedelbar minskning resp. ökning af transpirationsströmmen, därpå lång- 

 sam återgång. Renner sluter att i växtens ledningsbanor ända ned i 

 rötterna finnas negativa spänningar, alstrade af bladens transpirationssug- 

 ning, och att det är denna sugning, som är verksam vid rötternas vatten- 

 upptagande. 



Den enda kraft, som kan tänkas förmedla dessa negativa spänningar, 

 är vattnets kohesion, då sugningen ofta öfverstiger en atmosfär. En stor 

 svårighet har emellertid stått kohesionsteorien i vägen: ehuru vattnets 

 kohesion teoretiskt beräknats till flere tusen atmosfärer, har man experi- 

 mentellt aldrig funnit närmelsevis detta belopp, framför allt när det gällt 

 lufthaltigt vatten. En vätska, som håller gas löst, är nämligen vid tryck 

 under O atm. öfvermättad med afseende på denna, hur liten gashalten 

 är, och af de obetydligaste anledningar bildas gasblåsor, som förstöra 

 kohesionen. Nu påverkas blåsbildningen af en mängd faktorer, af hvilka 



