111 



osmotiskt tryck och sugkraft. Måtte dessa kapitel liksom kapitlet om 

 osmotiskt tryck och transpiration läsas åtminstone af alla ekologer! 



Högst anmärkningsvärd är en passus hos Renner, där han talar om 

 kärlväggarnas permeabilitet för löst luft (p. 649). Denna deras egenskap 

 har man eljes (se ex. Ursprung 1913, p. 402) ansett utgöra en fara för 

 kohesionens bestånd, men Renner menar tvärtom, att den bidrager till 

 dess säkrande, därigenom att öfverflödig luft kan diffundera ut efter hand 

 som lösligheten minskas (på grund af vätskans minskade tryck!). 



Det sista ordet hittills i safstigningsfrågan är sagdt af Jost. Han ut- 

 £^år från Sachs' kända försök, som visade att å afskurna växter rotdelens 

 blödning ej närmelsevis täcker toppens sugning. Jost sökte genom sug- 

 ning å snittytorna jämka ihop kvantiteterna. Därvid visade sig att sug- 

 ning å toppens snittyta hade samma effekt som ökning af filtrationsmot- 

 ståndet i Renners försök: först minskning, så återgång till det normala. 

 Detsamma vice versa vid ökadt tryck.) Däremot åstadkom sugning å 

 rotdelens snittyta en varaktig ökning af safmängden, utan att dock kunna 

 bringa den upp till en mängd, tillräcklig att täcka toppens vattcnbehof. 

 Genom att efter Renners metod jämföra effekten af pumpsugningen med 

 effekten af toppens sugning i den intakta växten kom Jost till värden 

 af 3 — 9 atm. sugning för ettåriga plantor af Cobaea och Sanchezia, af 

 450 atm. för en buske af Chamaecyparis. Emellertid visar Jost att en 

 dylik beräkning i detta fall är falsk, då rotens vattenafgifvande ej ökas 

 i proportionalitet med sugningen, utan hastigare. Redan detta tjaler på 

 att vattenupptagandet genom roten ej ens vid sugning är en enkel filtra- 

 tion. Tydligare framgick detta vid behandling af rotsystemet med vät- 

 gas och särskildt frappant genom dess nedsänkning under vatten. Därvid 

 ökades först vattenafgifvandet, som var att vänta, men minskades sedan 

 ned till nära O, ehuru betingelserna för en rent fysikalisk filtration måste 

 vara gynnsammare än förut. I alla händelser representerar roten ett 

 filtrationsmotstånd, mot hvilket motstånden i stammen försvinna, och 

 höga. ehuru okända, negativa trj-ck måste enbart för öfvervinnandet af 

 rotens filtrationsmotstånd finnas äfven i låga växter, såvida ej helt andra 

 förhållanden råda i den intakta växten än i den afskurna. 



Till sist går Jost in på Holles nya ofvan refererade hypotes och 

 framhåller särskildt som en svårighet förekomsten af växter, ex. Ficus, 

 där enbart kärl ombesörja ledningen. För att utröna om dock en fysio- 

 logisk differentiering i ledande och magasinerande element förefinnes, 

 omgaf Jost en afskuren Ficiis-siam med en tryckdosa, i hvilken intryck- 

 tes luft med 150 cm. kvicksilfver, samtidigt som han betraktade snittytan 

 under förstoring. Endast två kärl af 69 genomsläppte inga luftblåsor. 

 Således voro praktiskt taget inga af kärlen täta ens för 2 atm, öfver- 

 tryck, medan enligt kohesionsteorien åtminstone några måste täta för en 

 tryckskillnad af många atmosfärer. 



Lars-Giinnor Romell. 



