Svensk Botanisk Tidskrift. 1916. Bd. 10, h. 2. 



V JAN 9- idi/ ^] 

 FLORA^^-A^^^^NAS OCH TIVED 



ETT BIDRAG TILL NORDÖSTRA VÄSTERGÖTLANDS VÄXTGEOGRAFI 



AF 



J. A. O. SKÄRMAN 



Västergötland är utan tvifvel ett af de landskap, som allra tidi- 

 gast ådragit sig de svenska botanisternas uppmärksamhet, och därpå 

 är ju icke så mycket att undra. Med den egenartade byggnad, 

 som tillkommer de bekanta s. k. Västgötabergen, hvilka för stora 

 delar af provinsen spela en så dominerande roll ifråga om land- 

 skapets allmänna utseende och karaktär, är det gifvet, att växtlig- 

 heten inom detta område ej blott bör utmärka sig för rik omväx- 

 ling, utan också kunna erbjuda en mångfald växtalster af alldeles 

 särskildt och stort intresse. Man behöfver ju endast tänka på ett 

 sådant berg som Kinnekulle för att förstå, att dess rika vegetation 

 måste hafva kraftigt bidragit till den ryktbarhet, som detta berg 

 redan tidigt af flera orsaker fått. Alltsedan Linnés Västgöta-resa 

 1746 har väl också ej blott detta utan äfven Västergötlands silur- 

 berg i allmänhet stått i högt anseende bland vårt lands botanister, 

 och otaliga hafva förvisso de resor varit, som i botaniskt syfte från 

 när och fjärran företagits dit, liksom till Billingen, Mösseberg, 

 Halle- och Hunneberg o. s. v. En gifven följd af dessa nästan år- 

 ligen upprepade, visserligen mer och mindre resultatrika exkursio- 

 ner har blifvit, att landskapets flora inom åtminstone vissa trakter 

 är rätt väl känd. Den litteratur, som i följd af de gjorda forsk- 

 ningsresorna och studierna med åren uppstått och som sålunda 

 behandlar denna flora, hänför sig helt naturligt företrädesvis till 

 silurområdena, hvilka utan gensägelse uppvisa den rikaste och mest 

 omväxlande vegetationen. För att nu nämna blott några få namn 

 må erinras om, att J. E. Zetterstedt 1851 i Bot. Notiser lämnade 



Svensk Botanisk Tidskrift 1916. 8 



