121 



GoNSTANTiA Eriksdotter, som blef gift med en hög militär vid 

 namn Frankelin, hvilken fått sin sista hvilostad å Undenäs kyrkogård 

 (Aron Öman, 22). År 1595 erhöll hon af sin farbror, hertig Karl 

 af Södermanland, till hvilkens hertigdöme äfven den nordöstra 

 delen af Västergötland hörde, flera hemman i Undenäs, bland andra 

 detta, som sannolikt senare kallades Hovet, och där hon åtminstone 

 tidvis haft sin bostad. Huruvida det nu varit denna Constantia 

 Eriksdotter själf eller någon af hennes ättlingar, som intresserat 

 sig för hortikultur eller kanske riktigare odling af medicinalväxter, 

 är väl numera ej lätt att utröna. Visst är emellertid, att i det 

 omedelbara grannskapet af den ursprungliga, för länge sedan 

 spolierade gården träffas ännu några växter, som omöjligen kunna 

 vara inhemska på platsen, utan tydligtvis från början ha odlats 

 och sedan förvildats. Dessa växter, hvilka sålunda vittna om en 

 numera försvunnen trädgård, äro kalmusrot (Acorus Calamus) 

 hvarpå där fortfarande i en liten damm är god tillgång, vidare 

 spansk körfvel eller sötkörfvel (Myrrhis odorata) samt en hvit- 

 blommig benvälla (Symphytam officinale f. ochroleucum) . Men 

 utom dessa växter hyser Hovet i de närbelägna ängarne en stor 

 myckenhet bokar — flere hundra — delvis af väldiga dimensioner 

 och uppenbarligen af hög ålder. Enligt hvad traditionen i trakten 

 lärer, går dessa bokars historia också tillbaka till den tid, då 

 Constantia Eriksdotter härstädes förde spiran. Härmed må nu 

 vara huru som helst, högst sannolikt är det dock, att boken ej är 

 ursprunglig här utan blifvit införd; sedermera har den trifts så bra, 

 att den sedan långt tillbaka årligen sätter frukt och förökas genom 

 groddplantor. 



* 



Lämna vi tillsvidare träden för att i stället mönstra områdets 

 viktigare och mera anmärkningsvärda buskar, så möter oss först 

 och främst hasseln, som inom bägge socknarne är helt vanlig. 

 Andra allmänt uppträdande hängeväxter äro några arter Salix, 

 nämligen jolsterpilen (S. pentandra), tvenne gråviden (S. cinerea 

 och S. auritaj, sv ar t videt (S. nigricans), kryp vid et (S. repens) 

 samt porsen (Myrica Gale). I sällskap med den sistnämnda före- 

 kommer ytterst allmänt i de talrikt förefintliga kärren och mossarne 

 skvattram (Ledum palastrej. Likaså är brakved (Rhamnus Fran- 

 gula) ganska vanlig — under det att vägtorn (Rh, cathartica) full- 

 ständigt saknas. Af Rosacéerna äro tvenne /?uZ?z75-arter ganska all- 



